Справа № 439/1548/25                                 Головуючий у 1 інстанції: Рахімова О. В. 
Провадження № 33/811/1567/25                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення – у виді штрафу у розмірі двадцяти п`ясти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 425 гривень 00 копійок.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення – у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на нього стягнення – у виді штрафу у розмірі сімдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень 00 копійок.        
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обрано стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно ОСОБА_1 призначено стягнення -  у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п"ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн. на користь держави, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.
Згідно з постановою судді,  неповнолітній ОСОБА_1 10.08.2025 року о 19.00 год. в селі Паликорови по вул. Центральній, керував транспортним засобом, без реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
Також, неповнолітній ОСОБА_1 10.08.2025 року о 19.00 год. в селі Паликорови по вул. Центральній повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_1 10.08.2025 року о 19.00 год. в селі Паликорови по вул. Центральній, керував транспортним засобом, без номерного знака, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Також, неповнолітній ОСОБА_1 10.08.2025 року о 19.00 год. в селі Паликорови по вул. Центральній, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку чи продуву алкотестера на місці зупинки транспортного засобу, відмовився, як і відмовився пройти медичний огляд в медичній установі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. 
Не погоджуючись з даною постановою законний представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Ядвінчин Л.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову суду скасувати, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 та законний представник ОСОБА_2 не були присутні під час розгляду справи 29.09.2025 року.
Крім того, станом на 09.10.205 року оскаржувана постанова вручена не була, зі змістом постанови апелянт ознайомилась на офіційному веб-сайті Судової влади України.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції неналежним чином провів судовий розгляд та дослідження доказів, що призвело до прийняття постанови, яка не може бути визнана законною і обґрунтованою. 
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не вчиняв 10.08.2025 року адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 130 КУпАП,
Зазначає, що знаходження біля автомобіля ОСОБА_1 не є підставою для притягнення до відповідальності за адміністративні правопорушення.
Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.
Стверджує, що із протоколів про адміністративні правопорушення випливає, що працівниками поліції були відібрані пояснення неповнолітньої особи без участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його законний представник ОСОБА_2 в чергове, у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду повідомлялися належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило.
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство. 
У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.
За наведеного, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема:
-протоколами про адміністративні правопорушення серій: ЕПР1 №418782 від 10.08.2025, ЕПР1 №418793 від 10.08.2025, ЕПР1 №418782 від 10.08.2025, ЕПР1 № 418786 від 10.08.2025 та ЕПР1 №418758 від 10.08.2025;
-долученим відеозаписом на DVD диску, відповідно до якого відтворено всі дії працівників поліції від їх виклику на місце, де неповнолітній ОСОБА_1 , стояв біля автомобіля, пояснюючи, що вже не керує автомобілем до виявлення ознак алкогольного сп`яніння у останнього, відмови у проходженні тесту на продуття на місці зупинки транспортного засобу та відмови у проходженні медичного огляду в медичному закладі та твердженням свідків, що сьогодні розпиваючи алкоголь їздив по селу в стані алкогольного сп`яніння;
- направленням ОСОБА_1 в Бродівську ЦМЛ для проведення медичного освідчення на ступінь алкогольного сп`яніння від 10.08.2025 року ;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 ,, з якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запаху алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, за допомогою Drager Alcotest 6820 – результат огляду на стан сп`яніння – відмовився.
Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративних правопорушень складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дії працівників поліції, відносно ОСОБА_1 під час складення протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував. Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 всі його процесуальні права.
Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
З відеозапису чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. 
Крім того, поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована відеозаписом вказує, що він повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, розумів ситуацію у якій опинився, однак зайняв тверду позицію щодо відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним доказом вини ОСОБА_1 та з достатньою повнотою підтверджує факт вчинення останнім адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Перевіряючи доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні докази керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності, оскільки під час спілкування з працівником патрульної поліції ОСОБА_1 надавав пояснення, що «їхав додому», «нічого не нарушив, не газував» (clip-01672_00167220250810185752_0012А, 18:59:30 - час з нагрудної камери поліцейського, 01:39 хв. запису відео).
Також безпідставним є твердження законного представника ОСОБА_2 про те, що працівниками поліції порушено права на захист ОСОБА_1 , з огляду на наступне.
Статтею 270 КУпАП лише визначено, що інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).
Законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу.
У даному випадку не можна говорити про порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з тим, що неповнолітній ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, крім того законний представник останнього – ОСОБА_2 була присутня при складення протоколів про адміністративні правопорушення.
При цьому, КУпАП не передбачає обов`язку посадової особи, при складанні протоколу залучати законного представника або захисника неповнолітньої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В суді апеляційної інстанції була надана можливість взяти особисту участь в судовому засіданні, законному представнику - ОСОБА_2 , проте остання до суду не з`явились.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що жодних доказів про те, що неповнолітній ОСОБА_1 10.08.2025 року о 19.00 год. в селі Паликорови по вул. Центральній, не керував транспортним засобом, без реєстраційних документів на транспортний засіб; повторно протягом року не керував транспортним засобом не маючи права керувати таким транспортним засобом, не керував транспортним засобом, без номерного знака, не керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку чи продуву алкотестера на місці зупинки транспортного засобу, не відмовився, як і не відмовився пройти медичний огляд в медичній установі, суду не представлено та судом не здобуто.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даних правопорушень.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити законному представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Ядвінчин Ларисі Михайлівні строк апеляційного оскарження постанови судді Бродівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2025 року.
Постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя          М.Ф.Романюк