ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року	Львів	Справа № 260/2130/25 пров. № А/857/17427/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року про зупинення провадження у справі (суддя – Калинич Я.М., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м. Ужгород, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №260/2130/25 за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, 
про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії, 

                                                            встановив: 

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив: 1) визнати протиправною і незаконною дію відповідача по застосуванню з 01 січня 2025 року при нарахуванні пенсії понижуючих коефіцієнтів до її розміру, передбачених ст.46 Закону України “Про державний бюджет України на 2025 рік” і Постановою Кабінету міністрів України №1 від 03 січня 2025 року “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” позивачу з урахуванням судових рішень у справах №№260/4268/22, 260/6181/24; 2) зобов`язати відповідача відновити з 01 січня 2025 року нарахування і виплату позивачу пенсію без застосування понижуючих коефіцієнтів, передбачених ст.46 Закону України “Про державний бюджет України на 2025 рік” і Постановою Кабінету міністрів України №1 від 03 січня 2025 року “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” без обмеження максимальним розміром з урахуванням рішень Закарпатського окружного адміністративного суду у справах №№260/4268/22, 260/6181/24; 3) визнати протиправною і незаконною дію відповідача по невиплаті позивачу з 01 березня 2025 року нарахованої індексації пенсії, передбаченої Постановою КМУ №209 від 25 лютого 2025 року “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”; 4) зобов`язати відповідача виплачувати, починаючи з 01 березня 2022 року, позивачу нараховану індексацію пенсії у розмірі 1500 грн, передбачену Постановою КМУ №209 від 25 лютого 2025 року “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” без обмеження пенсії максимальним розміром. 
Провадження у справі за цим адміністративним позовом відкрито ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.03.2025. 
10.04.2025 на адресу суду першої інстанції від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/2229/25. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 клопотання відповідача – задоволено. Зупинено провадження в адміністративній справі №260/2130/25 до набрання законної сили рішенням суду у справі №320/2229/25. Зазначено, що про поновлення провадження у справі учасники справи будуть повідомлені ухвалою суду. 
З цією ухвалою суду першої інстанції про зупинення провадження у справі не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржувана ухвала суду є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що із заявленого клопотання та наявних в матеріалах справи доказів не вбачається підстав для зупинення провадження в справі до вирішення судом адміністративної справи №320/2229/25, оскільки результат її розгляду жодним чином не вплине на спірні правовідносини. Так, в даній адміністративній справі позивач просить суд здійснити перерахунок його пенсії з 01 січня 2025 року, оскільки вважає, що в даному випадку відповідач взагалі не мав права застосовувати норми постанови Кабінету міністрів України №1 від 03 січня 2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» при обрахунку його пенсії. Тобто, обґрунтовуючи правомірність заявлених позовних вимог, позивач посилається не на протиправність самої постанови, а на неможливість її застосування до спірних правовідносин. Зазначає скаржник, що навіть у випадку визнання такого нормативно-правового акту нечинним в судовому порядку вказана обставина не вплине на правовідносини, що склалися до моменту набрання таким рішенням законної сили. В свою чергу наявні в матеріалах даної справи докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового оскарження, а тому відсутні підстави для зупинення її розгляду до вирішення іншої адміністративної справи. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити. 

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу від 14.04.2025 про зупинення провадження у справі, виходив з того, що існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у даній справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом розгляду в справі №320/2229/25, оскільки у вказаній справі розглядається питання про протиправність та нечинність з моменту прийняття абзацу першого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року №1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” в частині застосування до осіб, яким пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з приводу чого виник спір у справі №260/2130/25. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі, з врахуванням наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. 
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. 
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. 
Відповідно до приписів ст.236 КАС України визначені обов`язкові та факультативні підстави для зупинення провадження у справі, які дійсно перешкоджають розгляду справи та мають об`єктивний характер. 
Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 
Зазначена норма передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, тобто мають преюдиційне значення для цієї справи. 
Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються в іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо. 
Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета позову. 
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі та зазначити чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи. 
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 420/15146/24. 
Таким чином, зупинення провадження в адміністративній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених в адміністративній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. 
Судом встановлено, що в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа №320/2229/25 про визнати нечинним та протиправним з моменту прийняття абзац перший пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» в частині застосування до осіб, яким пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зауважив, що зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 слугувала підставою для перерахунку пенсії позивача. 
Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що предметом позову у цій справі є правомірність дій відповідача щодо застосування з 01 січня 2025 року при нарахуванні пенсії позивачу понижуючих коефіцієнтів до її розміру, передбачених ст.46 Закону України “Про державний бюджет України на 2025 рік” і Постановою Кабінету міністрів України №1 від 03 січня 2025 року “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану” з урахуванням судових рішень у справах №№260/4268/22, 260/6181/24. 
Предметом розгляду у справі №320/2229/25 є визнання протиправним та скасування абзацу 1 пункту 1 Постанови № 1 від 03.01.2025 в частині застосування до осіб, яким пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-XII), коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 
Обґрунтовуючи клопотання про необхідність зупинення провадження у цій справі, відповідач посилається на те, що вказана адміністративна справа та справа №320/2229/25 є пов`язаними, оскільки рішенням, яке набере законної сили за результатом розгляду справи №320/2229/25, будуть встановлені обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі №260/2130/25, а саме: застосування до пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та які перевищують 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідних коефіцієнтів на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1. 
Водночас, за змістом частин 1-3 статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. 
Необхідно врахувати, що постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» станом на сьогодні є чинною, в тому числі і абзац перший пункту 1, оскільки рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 не набрало законної сили. 
За нормою частини другої статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що розгляд справи №260/2130/25 об`єктивно можливий без зупинення провадження у справі, оскільки у випадку встановлення того, що положення Постанови №1 від 03.01.2025 не відповідають нормам Конституції та законів України, суд вправі не застосовувати вказану Постанову навіть з урахуванням того, що станом на даний час вона є чинною, а отже відсутні правові підстави для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судового рішення у справі №320/2229/25. 
Відтак колегії суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є підстави вважати, що висновок суду про зупинення провадження у справі є помилковим. 
Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи неповно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду від 14.04.2025 року про зупинення провадження у справі винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вказану ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 236, 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити. 
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року про зупинення провадження в адміністративній справі №260/2130/25 за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська