П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/26555/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.                                  Дата і місце ухвалення: 26.06.2025р., м. Одеса                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
          при секретарі  –  Гудзікевич Я.А.

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:
-          визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не включення ОСОБА_1 в наказ про виплату додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань з 30-31 січня в березні 2024 року. На підставі п.14 Розділу 1 Порядку №260, Переліку бойових (спеціальних) завдань, затверджених Міністром оборони України 20.11.2023р. №3263 дск, п.2 Розділу XXXIV Порядку №260, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу про виплату за виконання бойових (спеціальних) завдань з 30 до 31 січня в березні 2024 року;
-          визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не включення ОСОБА_1 в наказ про виплату додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.02.2024р. до 20.02.2024р. в квітні 2024 року. На підставі п.14 Розділу 1 Наказу №260, Переліку бойових (спеціальних) завдань, затверджених Міністром оборони України 01.02.2024р. №391дск, п.2 Розділу XXXIV Порядку №260, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу про виплату додаткової винагороди з 01.02.2024р. до 20.02.2024р. в квітні 2024 року;
-          на підставі п.14 Розділу 1 Наказу №260 зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити розрахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань з 30 до 31 січня 2024 року;
-          на підставі п.14 Розділу 1 Наказу №260 зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити розрахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань з 01 по 20 лютого 2024 року;
-          зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати із-за не включення до наказу про виплату додаткової винагороди в березні 2024 року за період з 05.03.2024р. - за виконання бойових (спеціальних) завдань з 30 до 31 січня 2024 року додаткова винагорода позивачеві не виплачувалася, по дату фактичної виплати такого доходу згідно чинного законодавства;
-          зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати із-за не включення до наказу про виплату додаткової винагороди у квітні 2024 року за період 05.04.2024р. - за виконання бойових (спеціальних) завдань з 01 до 20 лютого 2024 року додаткова винагорода позивачеві не виплачувалася, по дату фактичної виплати такого доходу згідно чинного законодавства.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він проходив військову службу  на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30.04.2024р. ОСОБА_1 було звільнено з ЗСУ у відставку за станом здоров`я та виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, за період 30-31 січня 2024р. та 1-20 лютого 2024р. на його користь не нараховано та не виплачено додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань, передбачену Постановою №168 та п.2 Розділу ХХХІV Наказу №260. Відповідно до рапортів ОСОБА_1  від 07.02.2024р. №353/шт/дск  та від 20.03.2024р. №351/дск він виконував бойові (спеціальні) завдання, визначені абзацами 16-24 пункту 2 розділу ХХХІV Наказу №260, у складі діючого оперативного угрупування морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_3 », відповідно до переліку  завдань, затвердженого Міністром оборони України, розпорядженням військової частини НОМЕР_3 від 17.01.2024р. №542, а саме: управління ІНФОРМАЦІЯ_4 , придатними підрозділами військових частин НОМЕР_4 , НОМЕР_5 під час ведення бойових (спеціальних) дій на різноманітних військових об`єктах у АДРЕСА_1 , місць тимчасової дислокації підрозділів, виконання заходів комендантської служби, в т.ч. здійснював перевірку служби на блок-постах. Незважаючи на це, військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 не включено в накази про виплату додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань 30-31 січня в березні 2024 року та за виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.02.2024р. до 20.02.2024р. в квітні 2024 року, що є протиправною бездіяльністю відповідача. У зв`язку  з порушенням відповідачами порядку та строків виплати додаткової грошової винагороди за спірний період ОСОБА_1 набув право на компенсацію втрати частини доходів у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку  з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001р. №159.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань за період з 30 по 31 січня 2024 року та за період з 01 по 20 лютого 2024 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати, а ІНФОРМАЦІЯ_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань за період з 30 по 31 січня 2024 року та за період з 01 по 20 лютого 2024 року.
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, військова частина НОМЕР_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 26.06.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що відповідно до документів, доданих до рапорту ОСОБА_1 від 07.02.2024р. №353/шт/дск, у період 30-31 січня 2024р. позивач здійснював управління ІНФОРМАЦІЯ_4 та приданими підрозділами під час ведення бойових (спеціальних) завдань відповідно Плану комендантської служби ІНФОРМАЦІЯ_2  на блок постах, в т.ч. перевіряв несення служби на блокпості. Отже, згідно з вказаним рапортом ОСОБА_1 здійснював завдання, які не дають військовослужбовцю ВСП  право на отримання додаткової грошової допомоги згідно з Переліком бойових (спеціальних) завдань за виконання яких здійснюється виплата військовослужбовцям додаткової винагороди на період дії воєнного стану у складі діючих угрупувань  військ (сил) сил оборони держави з розрахунку 30  000 грн., затвердженого наказом Міністра оборони України від 20.11.2023р. №3263 дск, та листа ІНФОРМАЦІЯ_5 №306/фес/398 від 16.01.2024р. 
Також, апелянт посилається на те, що задовольняючи позов ОСОБА_1 щодо виплат за період з 01 по 20 лютого 2024 року суд першої інстанції не досліджував питання відповідності задач, які виконував позивач, вимогам Переліку №3263 дск. Позивач зазначає, що відповідно до рапорту від 20.03.2024р. №351/дск він здійснював управління ІНФОРМАЦІЯ_4 , придатними підрозділами військових частин НОМЕР_4 , НОМЕР_5 під час ведення бойових (спеціальних) дій на різноманітних військових об`єктах у АДРЕСА_1 . Натомість, суд не дослідив, що діяльність ІНФОРМАЦІЯ_2   не пов`язана із (підготовкою) операціями (стабілізаційними, оборонними, наступальними, морськими спеціальними операціями тощо), бойовими діями, нанесенням ударів, психологічними акціями, протиповітряними оборонними операціями важливих державних і військових об`єктів. ОСОБА_1 не надав належних доказів того, які конкретно дії він вчиняв з метою управління ІНФОРМАЦІЯ_4 , придатними підрозділами військових частин НОМЕР_4 , НОМЕР_5 під час ведення бойових (спеціальних) дій на різноманітних військових об`єктах у АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначає, що у період з 24.02.2022р. по 30.04.2024р. (день виключення ОСОБА_1 зі списків ІНФОРМАЦІЯ_2 )  відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ (гриф «таємно») ІНФОРМАЦІЯ_6 включений до складу Сил оборони держави та його особовий склад залучений до виконання бойових (спеціальних) завдань щодо відсічі збройної агресії російської федерації. Відповідно до наказу командувача угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » від 10.03.2022р. №34 полковника ОСОБА_1 та особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_2  було включено до сил і засобів угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. З 20.11.2022р. угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » було переформовано в угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а ІНФОРМАЦІЯ_6 12.11.2022р. було передислоковано для ведення бойових дій в м.Херсон. Тобто,  з листопада 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , який очолював ОСОБА_1 , приймав участь в оборонній операції  у складі оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а з 30.01.2024р., відповідно до бойового розпорядження оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.01.2024р. №10797дск, ІНФОРМАЦІЯ_6 з наявними силами та засобами перейшов в оперативне підпорядкування командувача угрупування морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке вело оборонну операцію в Херсонській області, що відповідає одній із умов застосування п.1 Переліку №3263 дск. Задачі, які виконував ОСОБА_1 у спірний період, відповідають вимогам Переліку. А відтак, у відповідачів був обов`язок забезпечити виплату позивачу додаткової винагороди за спірний період, враховуючи надання ОСОБА_1 документів, передбачених пунктом 4 Розділу ХХХІV Наказу №260. Позивач вважає правомірним неврахування судом першої інстанції при вирішенні спору листа ІНФОРМАЦІЯ_5 №306/фес/398 від 16.01.2024р., оскільки Наказом №260 не передбачено виплату додаткової винагороди відповідно до листів начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 , які, до того ж, не є нормативно-правовими актами, а також не узгоджувалися з Міністерством фінансів України та Міністерством економіки України. Більше того, листи ІНФОРМАЦІЯ_5 №306/фес/398 від 16.01.2024р. та №306/фес/816 від 01.02.2024р. були скасовані листом ІНФОРМАЦІЯ_9 №306/7/8160 від 07.10.2024р.
ІНФОРМАЦІЯ_6 подав письмову відповідь на відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому зазначив про відсутність належного підтвердження виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань. При зверненні з позовом до суду ОСОБА_1 посилається  на власні рапорти, якими він нібито повідомляв командування про виконанні ним завдання. Проте, такі рапорти не були офіційно зареєстровані у встановленому порядку. Крім того, особисті рапорти військовослужбовця не входять до переліку документів, якими підтверджується участь в бойових діях чи виконання бойових (спеціальних) завдань. Відсутність в матеріалах справи бойових наказів, витягів з журналів бойових дій чи рапортів командування щодо участі позивача у боях означає, що останній фактично не довів документально свого залучення до таких завдань. Відповідач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що відсутність наказу командира про виплату додаткової винагороди є правомірною підставою для її не нарахування. Суд першої інстанції при вирішенні спору не повно з`ясував обставини справи, зокрема, не витребував у відповідачів та не перевірив наявність чи відсутність офіційних документів, які могли б підтвердити або спростувати  твердження ОСОБА_1 про виконання ним бойових завдань. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, з 2015 року ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №113 від 30.04.2024р. полковника ОСОБА_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 , в зв`язку зі звільненням з військової служби, наказом начальника Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 06 квітня 2024 року №593 у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 30.04.2024р.
04.02.2024р. позивач подав командиру військової частини НОМЕР_1 та командувачу угрупування морської піхоти «Катран» рапорти, якими доповів про виконання ним бойових (спеціальних) завдань в складі УМП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 30-31 січня 2024 року, а 20.03.2024р. - рапорт, яким доповів про виконання бойових (спеціальних) завдань в складі УМП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в лютому 2024 року.
Відповідно до вказаних рапортів позивач здійснював управління ІНФОРМАЦІЯ_11 , придатними підрозділами військових частин НОМЕР_4 , НОМЕР_5 під час ведення бойових (спеціальних) дій на різноманітних військових об`єктах у АДРЕСА_1 , перевіряв несення служби на блокпостах.
07.02.2024р. ОСОБА_1 подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт №353/шт/дск, в якому просив включити до проекту наказу на виплату додаткової винагороди начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 полковника ОСОБА_1 , за період з 30 по 31 січня 2024 року у розмірі 30000,00 грн. пропорційно дням виконання завдань.
До рапорту позивачем додано інформацію про періоди виконання бойових завдань, бойові розпорядження, витяг із журналу бойових дій та рапорти від 04.02.2024р. командиру військової частини НОМЕР_1   та командувачу угрупування морської піхоти «Катран».
Вказані документи були отримані у ІНФОРМАЦІЯ_13 14.02.2024р. та зареєстровані за №834/дск.
20.03.2024р. позивачем подано командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт №351/дск, в якому від просив включити до проекту наказу на виплату додаткової винагороди начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 полковника ОСОБА_1 , за період з 01 по 20 лютого 2024 року у розмірі 30  000,00 грн. пропорційно дням виконання завдань.
До рапорту позивачем додано інформацію про періоди виконання бойових завдань, бойові розпорядження, витяг із журналу бойових дій та рапорти від 20.03.2024р. командиру військової частини НОМЕР_1 та командувачу угрупування морської піхоти «Катран».
Як вбачається з журналу реєстрації вхідних документів для службового користування ІНФОРМАЦІЯ_1 рапорт позивача від 20.03.2024р. №351/дск відправлено до військової частини НОМЕР_1 за реєстром №23/дск від 21.01.2024р.
Відповідно до копії реєстру №23/дск від 21.03.2024р. ІНФОРМАЦІЯ_1 відправив у військову частину НОМЕР_1 пакет з документом №351/дск.
Проте, як стверджує військова частина НОМЕР_1 , рапорт позивача від 20.03.2024р. №351/дск з додатками не надходив.
Сторонами у справі не заперечується, що на користь ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн. за 30-31 січня та за лютий 2024 року, до наказів військової частини НОМЕР_1 на виплату додаткової винагороди за січень та лютий 2024 року позивач не був включений.
Зазначене стало підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду. 
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , визнав обґрунтованими доводи позивача про протиправність бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати на його користь додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань за період з 30 по 31 січня 2024 року та за період з 01 по 20 лютого 2024 року. Суд зазначив, що завдання, які виконував позивач, як начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 по 31 січня та з 01 по 20 лютого 2024 року, входять у Перелік бойових (спеціальних) завдань за виконання, яких здійснюється виплата військовослужбовцям додаткової винагороди на період дії воєнного стану у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави з розрахунку 30 000 грн. на місяць. До такого висновку суд дійшов за наслідками дослідження рапортів позивача від 04.02.2024р. та від 20.03.2024р., витягів його бойових розпоряджень та підсумкових бойових донесень, бойових розпоряджень оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з бойовими завданнями начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 та витяги з журналу бойових дій за спірні періоди (згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міноборони від 17.04.2025р. №198). 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Статтею 1 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» від 07.03.2022р. №3099-III передбачено, що військова служба правопорядку у Збройних Силах України - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.
Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На виконання указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64 та «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022р. №69 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022р. №168 (далі - Постанова №168).
Пунктом 1-1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Згідно пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Колегія суддів зазначає, що додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, встановлена на період дії воєнного стану, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовцям. Правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, із здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають зі статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.
Конкретизація умов, визначених положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим постановою КМУ від 07.07.2022. №793 доповнено Постанову №168 пунктом 2-1, який, з урахуванням змін, внесених Постановою №1162 від 07.11.2023р., передбачає, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови; особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту». 
Відповідно до п.2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260 (далі – Порядок №260; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань (п.4 розділу XXXIV Порядку).
Відповідно до п.9 розділу XXXIV Порядку виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення.
Наказом Міністра оборони України від 20.11.2023р. №3263 дск затверджено Перелік бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких здійснюється виплата військовослужбовцям додаткової винагороди на період дії воєнного стану у складі діючих угрупувань  військ (сил) сил оборони держави з розрахунку 30  000 грн.
Як вбачається з листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.01.2024р. №306/фес/398, адресованого у тому числі і начальнику ІНФОРМАЦІЯ_14 , начальнику ІНФОРМАЦІЯ_15 (по АДРЕСА_2 ), начальникам територіальних управлінь, командирам військових частин НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , зазначено про необхідність здійснювати нарахування та виплату додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угрупувань військ (сил) сил оборони держави, визначених Переліком та які відповідають завданням та функціям покладених на Військову службу правопорядку Законом, а саме щодо: комендантської служби, в тому числі на блокпостах;  збір, охорона та супроводження військовополонених з місць (місцевостей), де вони утримуються після взяття їх в полон, до таборів для тримання військовополонених або дільниць для тримання військовополонених; охорона військових об`єктів (військових містечок; пунктів тимчасової дислокації; базових таборів; місць зосередження сил та засобів; станцій (місць) навантаження (розвантаження) військових вантажів, військово-медичних закладів).
Заперечуючи право позивача на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, військова частина НОМЕР_1 в поданій апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 здійснював завдання, які не дають військовослужбовцю ВСП  право на отримання додаткової грошової допомоги згідно з Переліком бойових (спеціальних) завдань №3263 дск.
Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта виходячи з наступного.
Пунктом 1 стовпчика 3 Переліку №3263 дск визначено види бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких здійснюється виплата військовослужбовцям винагороди з розрахунку 30  000 грн. на місяць, зокрема:
абз.1 - управління підпорядкованими підрозділами під час ведення (підготовки) операції (оборонної, наступальної тощо), бойових (спеціальних) дій;
абз. 7 - охорона, оборона та всебічне забезпечення розгорнутих пунктів управління та їх елементів (у тому числі із забезпечення функціонування системи зв`язку експлуатаційно-технічного обслуговування, логістичного, медичного забезпечення, підтримки);
абз. 23 - комендантська служба, в тому числі на блокпостах.
У постанові від 16 січня 2025 року по справі №360/956/23 Верховний Суд зазначив, що ключова умова для виплати додаткової винагороди – це наявність документів, які засвідчують  безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях, виконанні спеціальних завдань. 
Верховний Суд у постанові від 05.06.2024р. у справі №200/660/23 звернув увагу, що при вирішенні даної категорії справ необхідним є встановлення, які саме завдання позивач виконував і де проходив службу. Ці обставини є ключовими для правильного вирішення спору і не можуть бути проігноровані.
На зазначену обставину звернув увагу Верховний Суд і у постанові від 22.05.2025р. по справі №360/459/23.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2025р. ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 10.04.2025р. надав суду витяги з бойових розпоряджень, які ставилися ОСОБА_1 у період з 30.01.2024р. по 20.02.2024р.
Рапортами від 04.02.2024р. та від 20.03.2024р., адресованими командиру військової частини НОМЕР_1 та командувачу угрупування морської піхоти «Катран», ОСОБА_1 доповів про виконання ним бойових (спеціальних) завдань в складі УМП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 30-31 січня 2024 року, в лютому 2024 року відповідно до бойових розпоряджень. 
Згідно вказаних рапортів позивач, відповідно до Переліку бойових (спеціальних) завдань, затверджених Міністром оборони України №3263 дск від 20.11.2023р., визначених у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_16 від 17.01.2024р. №542, на виконання вимог бойових розпоряджень командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №10797/дск від 21.01.2023р., командувача УМП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 31.01.2024р. №2022/ОКП/83/72дск, командувача ОУВ «ХЕРСОН» від 07.12.2023р. №9517/дск, здійснив управління ІНФОРМАЦІЯ_11 , приданими підрозділами військових частин НОМЕР_9 , НОМЕР_5 під час ведення бойових (спеціальних) дій: по охороні і обороні передової групи військового госпіталя Південного регіону в АДРЕСА_1 , військового містечка № НОМЕР_10 в АДРЕСА_1 , місць тимчасової дислокації підрозділів, виконання заходів комендантської служби відповідно Плану комендантської служби ІНФОРМАЦІЯ_12 вх.21/дск від 28.11.2022р. на блок постах, постах регулювання, виконання фільтраційних заходів на авто- та залізничному вокзалі, в тому числі на глибину оборони перших ешелонів до батальйону включно.
Дослідивши рапорти позивача від 04.02.2024р. та від 20.03.2024р., витяги його бойових розпоряджень та підсумкові бойові донесення, бойові розпорядження оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з бойовими завданнями начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 та витяги з журналу бойових дій за спірні періоди (згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міноборони від 17.04.2025р. №198), колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що завдання, які виконував позивач, як начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 по 31 січня та з 01 по 20 лютого 2024 року, входять у Перелік №3263 дск.
Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій відповідачами не надано належних та достатніх доказів на підтвердження протилежного.
При вирішенні даного спору колегія суддів враховує, що з 20.11.2022р. угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » було переформовано в угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а ІНФОРМАЦІЯ_6 12.11.2022р. було передислоковано для ведення бойових дій в м.Херсон. 
Тобто,  з листопада 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , який очолював ОСОБА_1 , приймав участь в оборонній операції  у складі оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а з 30.01.2024р., відповідно до бойового розпорядження оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.01.2024р. №10797дск, ІНФОРМАЦІЯ_6 з наявними силами та засобами перейшов в оперативне підпорядкування командувача угрупування морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке вело оборонну операцію в Херсонській області, що відповідає одній із умов застосування п.1 Переліку №3263 дск. 
Задачі, які виконував ОСОБА_1 у спірний період, відповідають вимогам Переліку. 
Що ж до посилань військової частини НОМЕР_1 на те, що рапорт позивача від 20.03.2024р. не надходив, у зв`язку з чим йому правомірно не нараховано та не виплачено спірну додаткову винагороду за період 01-20 лютого 2024 року, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, у журналі реєстрації вхідних документів для службового користування ІНФОРМАЦІЯ_1 20.03.2024р. було зареєстровано рапорт ОСОБА_1 від 20.03.2024р. №351/дск та проставлена відмітка, що такий рапорт відправлено до військової частини НОМЕР_1 за реєстром №23/дск від 21.01.2024р.
Ненадходження такого рапорту до військової частини НОМЕР_1 не може бути підставою для відмови позивачу у виплаті спірної винагороди з огляду на те, що позивач не є особою, відповідальною за оформлення, відправку та доставку поштової кореспонденції (рапортів військовослужбовців) від ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 .
При вирішенні спірного питання колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 23 травня 2024 року у справі №120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі №120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі №120/5170/23, від 08 серпня 2024 року у справі №280/2754/23 та від 21.03.2024 у справі №560/3159/23, за змістом якої порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів зауважує, що при вирішенні спору про наявність у військовослужбовця права на додаткову винагороду у відповідному розмірі, що передбачена Постановою №168, суд у межах цієї справи досліджує ті докази й з`ясовує ті обставини й факти, з якими згадані вище норми законодавства пов`язують настання певних юридичних наслідків. У цій справі суд першої інстанції дослідив в достатньому обсязі матеріали, які стосувалися предмету доказування, й надав їм належну правову оцінку.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за спірні періоди, а відтак, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо її невиплати позивачу. Доводи апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 таких висновків суду не спростовують. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений 30 вересня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук