ПОСТАНОВА 
Іменем України

09 жовтня 2025 року                                                         м. Кропивницький

справа № 391/416/24
провадження № 22-ц/4809/1154/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М., 
               при секретарі –  Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2025 року (суддя Козюменська В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік Оксана Вікторівна про визнання права власності за набувальною давністю,- 

встановив:

У червні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за: ОСОБА_2 – 1/2 частини та  ОСОБА_4 – 1/2 частини. ОСОБА_4 в даному будинку не мешкає на протязі останніх 20-25 років, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до РФ. За життя його батька, та у подальшому за життя його матері, коли вона вже залишалася сама проживати в даному будинку, за сплинний час більше як 20 років жодна особа не зверталася щодо вступу у спадщину стосовно зазначеного житлового будинку, крім нього. Всі необхідні комунальні платежі, а також належне утримання вказаного житлового будинку де мешкали його батьки, а після смерті батька продовжувала мешкати його мати, здійснювались саме нею до її смерті. На даний час у вказаному будинку після смерті його матері ніхто не проживає.
Вказав, що 16.04.2021 він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу на право на житловий будинок, який би підтверджував право власності на вищевказане майно спадкодавця - ОСОБА_5 .
Посилаючись на ці обставини, з урахуванням поданих уточнень, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка на підставі Свідоцтва про право власності від 28.07.1966, виданого Компаніївською селищною радою, яка була зареєстрована за його батьком  ОСОБА_2 , та належала його померлим батькам, а саме батькові -  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2  (помер  ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та матері -  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4  (померла  ІНФОРМАЦІЯ_5 ); а також визнати за ним право власності з набувальною давністю на 1/2 частини житлового будинку за тією ж адресою, яка була зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до Договору купівлі-продажу від 28.10.1969 року, посвідчений виконавчим комітетом Компаніївської селищної ради - реєстрова книга № 2 запис № 277, оскільки ОСОБА_4 не проживала в даному будинку більше десяти років; з правом користування земельною ділянкою загальною площею 2930 кв.м., яка знаходиться біля зазначеного житлового будинку для ведення особистого селянського господарства. 
Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2025 року у задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, а також на обставини викладені у позовній заяві, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 19.10.2022 року, згідно якого визнано факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.13-14).
Як слідує з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , розірвали шлюб 21.11.1978 р. (а.с.121).
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , відповідно до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15).
Відповідно до дублікату свідоцтва на право власності на забудову, виданий ОКП «Кіровоградське обласне об`єднання БТІ», житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 на праві особистої власності на підставі рішення Компаніївської селищної ради народних депутатів №4 від 28.02.2966 р. (а.с.16). 
З архівної довідки від 29.03.2021 р. вбачається те, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за: 1. ОСОБА_2 – 1\2 ч. (приватна спільна часткова), Свідоцтво про право власності від 28.07.1966 року, виданого Компаніївською селищною радою; 2. ОСОБА_4 – 1/2 ч. (приватна спільна часткова), Договір купівлі-продажу від 28.10.1969 року №4 \ виконавчий комітетом Компаніївської селищної ради - реєстрова книга № 2, запис № 277. Дата останньої технічної інвентаризації: 26.03.2021 року. (а.с.17).
Згідно Акту обстеження житлового домоволодіння від 20 квітня 2021 року встановлено, що у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав ОСОБА_7 , 1937 року народження, який помер приблизно 40 (сорок) років тому; а також ОСОБА_4 , котра приблизно 20-25 років тому виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. В даному будинку після згаданих осіб залишилася проживати дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_5 , 1937 року народження. У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , в даний час після її смерті у будинку за  адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не мешкає (а.с.22).
Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу  Кіровоградської області Скрипнік О.В. від 16 липня 2021 року ОСОБА_1   було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5  на право на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1  з підстав того, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, оскільки в спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на право на житловий будинок, який би підтверджував право власності на вищевказане майно спадкодавця – ОСОБА_3 . 
На час розгляду справи позивач отримав 27.02.2025 року Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Компаніївської ДНК на майно свого батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , а саме на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Компаніївською селищної радою 28.07.1966 р. (а.с.184).
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.02.2025 р., до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: Спадкодавець – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Спадкове майно – житловий будинок АДРЕСА_4 (а.с.185-186).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав, зареєстровано право власності на будинок по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину №65 від 27.02.2025 р., виданий Компаніївською державною нотаріальною конторою в Кіровоградській області. Вид спільної власності – спільна часткова, розмір частки – 1\2. (а.с.187).
З витребуваної судом спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , встановлено, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_10 в с.Запрудне, Кстовського району, Нижегородської області, рф. За життя залишила заповіт від 22.07.1994 р., згідно якого належну їй 1\2 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповідає ОСОБА_8 . 
ОСОБА_8 20.05.2003 р. звернулася із заявою до нотаріуса Компаніївки Кіровоградської області, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_4 , яка постійна мешкала за адресою: рф, АДРЕСА_5 . Спадщина складається з земельної ділянки та 1\2 частки в праві спільної дольової власності на жилий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є спадкоємицею за заповітом. Цією заявою спадщину вона приймає й просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за зазначене майно за заповітом. 
Також в спадковій справі наявний договір купівлі-продажу будинку від 28.10.1969 р., згідно якого ОСОБА_4 купила 1\2 частини будинку в АДРЕСА_1 . (а.с.79-84).
Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що само по собі тривале користування матір`ю позивача спірною частиною будинку не є підставою для виникнення у позивача права власності за набувальною давністю, оскільки позивачем не доведено усіх обставин, передбачених ст. 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. 
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду з огляду на таке.
Згідно із частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позовуобов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах № № 552/91/18, 554/9144/17).
Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому залучається до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Відповідно до частин першої четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадженнядо початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад(правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19).
Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд в змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
Як убачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_8 , яка складається із земельної ділянки та частини спірного домоволодіння.
Отже заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_8 , однак суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не залучив її до участі у справі в якості співвідповідача та дійшов помилково висновку про вирішення спору по суті. Оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік Оксана Вікторівна про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.11.2025.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич