УХВАЛА
 
12 листопада 2025 року
м. Київ
 
справа № 459/1659/22
провадження № 61-13814ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року в справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягненнязаборгованості за аліментами, пені в розмірі1% від несплаченої сумиаліментів та штрафу в розмірі50% від розміру аліментів,
встановив:
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі 70 000, 00 грн за період з 01 квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року (включно), неустойку у вигляді пені в розмірі 1 % від несплаченої суми аліментів у розмірі 78 220, 00 грн та штраф у розмірі 50 % від розміру аліментів, щодо яких відбулось прострочення виплати, у сумі 35 000, 00 грн.
РішеннямЧервоноградського міського суду Львівської області від 14 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментах на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 01 квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року в сумі 70 000, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 70 000, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 758, 31 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09 грудня 2024 року стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі10 000, 00 грн.
Постановою Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 листопада 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості по аліментах на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 01 квітня 2022 року по 30 вересня 2022 року в сумі 70 000, 00 грн та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 70 000, 00 грн та в частині стягнення судового збору змінено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментах на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі 17 720, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 17 720, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 354, 15 грн.
В решті рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 листопада 2024 року залишено без змін.
Додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 грудня 2024 року залишено без змін.
04 листопада 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Котлубовська І. В. через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу напостанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року у вказаній справі.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.
Ціна позову в цій справі становить 183 220, 00 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн * 250 = 757 000, 00 грн).
У касаційній скарзі представник заявника зазначає, що справа має для   ОСОБА_1 виняткове значення (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки заявник відстоює інтереси дітей, намагаючись забезпечити рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вважає, що апеляційний суд фактично став на сторону відповідача, порушуючи процесуальні норми дослідження доказів, за власною ініціативою витребував нові докази, не обґрунтовуючи підстав їх прийняття та неможливість подачі відповідачем у суді першої інстанції, залишив поза увагою діаметрально протилежну позицію захисту відповідача в судах першої та апеляційної інстанцій, суперечливу поведінку, що зафіксовано у протоколах судових засідань, чим порушено права та інтереси в першу чергу дітей.
Оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останньої внаслідок прийняття такого судового рішення.
Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржуване судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, пені в розмірі1% від несплаченої сумиаліментів та штрафу в розмірі50% від розміру аліментів відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          М. Ю. Тітов
 
                                                                                                                А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                                     Є. В. Коротенко