Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/364/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко І. А. 
Категорія - 172-15  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Гонтара А.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2025 року, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 21.03.2025 на території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в умовах особливого періоду, недбало поставився до військової служби - не виконав обов`язки військової служби, не забезпечив належну перевірку технічного стану озброєння, бойової та іншої техніки роти й проведення перевірки стрілецької зброї за номерами, належний облік військового майна - монокулярів нічного бачення РУ8 - 14 за номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а також тепловізійного прицілу А1Ч/РУ8 - 13 Б за номером НОМЕР_3 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити  провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції постанова в письмовому вигляді не направлялась, а можливість ознайомитись судом надана лише 01 травня 2025 року. Вказав, що протокол складено стосовно ОСОБА_1 , що та олівцем зазначено « ОСОБА_2 ». Тобто, постанова суду прийнята стосовно іншої особи, а ніж зазначено у протоколі про вчинення військового адміністративного правопорушення. Крім того, вказав, що згідно Протоколу датою виявлення вказаного правопорушення є 21 березня 2025 року (дата отримання повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а сам Протокол складено аж через 10 днів, а саме 31 березня 2025 року. Зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що військовослужбовець ОСОБА_1 , переведений до військової частини НОМЕР_4 , а перед переведенням військовослужбовець обов`язково здає займану посаду, та передає справи військовослужбовцю на кого покладається виконання службових обов`язків за вказаною посадою. Крім того, військовослужбовець не може бути переведений до іншої військової частини у разі не проходження та не здачі обхідного листа по всім службам військової частини. Крім того, суд першої інстанції оминув своєю увагою, письмові пояснення у Протоколі, згідно яких військовослужбовцем ОСОБА_1 було зазначено, що вказані у Протоколі тепловізійні пристрої були видані минулою частиною, та він не відповідав за їх збереження. Також, в поясненнях було зазначено про відсутність книги видачі майна.

ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи 28.07.2025 та 11.09.2025 повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, проте в судові засідання не з`явився про поважні причини неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду не надавав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 під час винесення постанови не був присутнім. Рішення отримав 01 травня 2025 року. 
За таких обставин, строк на апеляційне оскарження даної постанови суду пропущений скаржником з поважних причин і тому підлягає поновленню.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 4 ст. 15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.
Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).
Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.
Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).
Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.
Статтями 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений та діє і по теперішній час.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Так, згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення від 31 березня 2025 року №4 вбачається наступне адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Поняття особливий період міститься в абзаці 1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту зведення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: або оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент введення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації дроти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжено та діє по теперішній час.
За викладених обставин особливий період як часовий проміжок, що охоплює у тому числі воєнний час, на даний час не завершився (кваліфікуюча ознака ст. 172-15 КУпАП).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 31.07.2024 № 3 старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 31.07.2024 зараховано до списків особового складу і встановлено вважати, що справи та посаду заступника командира 1-ої роти охорони з озброєння військової частини НОМЕР_5 прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_5 відповідно до вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України далі - Статут) ОСОБА_1 був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Відповідно до п. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції України, неухильно виконувати вимоги військових статутів.
Відповідно до п. 117 Статуту заступник командира роти з озброєння в мирний і воєнний час відповідає за технічну справність озброєння, бойової та іншої техніки, їх експлуатацію і ремонт, технічну підготовку всього особового складу роти.
Заступник командира роти з озброєння підпорядковується командирові роти і є прямим начальником усього особового складу роти. Старший технік роти є прямим начальником для рядового, сержантського і старшинського складу.
Згідно з ст. 118 Статуту заступник командира роти з озброєння зобов`язаний, зокрема:
- організовувати технічно правильну експлуатацію озброєння, бойової та іншої техніки роти, вживати заходів для утримання їх у справному стані;
- знати будову, порядок і правила експлуатації та ремонту озброєння, бойової та іншої техніки роти, їх наявність і технічний стан, особисто керувати роботами, пов`язаними з технічним обслуговуванням озброєння, бойової та іншої техніки, їх ремонтом силами екіпажів (водіїв);
- не менше ніж один раз на місяць перевіряти технічний стан озброєння, бойової та іншої техніки роти й проводити перевірку стрілецької зброї за номерами;
- організовувати технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки роти перед навчаннями, заняттями, під час їх проведення та після повернення до парку;
- вести облік і звітність.
Відповідно до п. 2.4. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 (далі - Положення) організація та ведення військового і корабельного) господарства (господарська діяльність), зокрема, включає ведення обліку і звітності за всіма видами матеріальних засобів та інші питання забезпечення різноманітної діяльності військових частин (з`єднань).
Відповідно до п. 1 Розділу І Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 17.08.2017 № 440, і далі - Інструкції) матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.
Відповідно до п. 5 Розділу І Інструкції облік військового майна у Збройних Силах є складовою частиною бухгалтерського обліку та являє собою систему обробки та підготовки інформації, необхідної для прийняття управлінських рішень щодо забезпечення військових частин Збройних Сил матеріальними цінностями.
Згідно з п. 6 Розділу І Інструкції обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним.
Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції облік військового майна ведеться у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках за відповідною і визначеною) номенклатурою.
Згідно з п. 1 Розділу V Інструкції облік військового майна у службах забезпечення військової частини організовують начальники відповідних служб забезпечення.
Відповідно до п. 1 Розділу XV Інструкції облік ракетно-артилерійського озброєння танків (самохідних артилерійських установок, бойових машин піхоти, бронетранспортерів, іншої військової техніки) і запасних частин, інструменту і приладдя до них у службах забезпечення органів військового у правління ведеться з урахуванням вимог відповідних актів Міноборони.
Облік РАО в обліково-номерних показниках у службах забезпечення органів військового управління ведеться за номенклатурою основних (базових) зразків озброєння, яка в установленому порядку визначається начальником цієї служби забезпечення.
Згідно з п. 2 Розділу XV Інструкції у центрі забезпечення та військовій частині облік наявності, руху, якісного (технічного) стану ракетного і ракетно - артилерійського озброєння, техніки та майна ведеться:
- наземного обладнання ракетних та протитанкових ракетних комплексів, артилерійського озброєння, озброєння бронетанкової техніки, стрілецької зброї, радіотехнічних засобів і радіоелектронної техніки, фотолабораторій та приладів - за найменуваннями, зразками та марками, включаючи агрегати і вузли, з яких складається зразок озброєння або приладу (крім оптичних та нічних прицілів), пазом з призначеними до них комплектами одиночних ЗІП;
- оптичних та нічних прицілів пускових установок, артилерійського озброєння і візирів - окремо від зброї за найменуваннями, зразками та марками незалежно від місця їх перебування;
- спеціальних рухомих майстерень для ремонту ракетного і ракетно- артилерійського озброєння та техніки - комплектно, за зразками та марками майстерень і машин, що входять до їх комплекту;
- ракет усіх типів разом з комплектуючими елементами, артилерійських і стрілецьких боєприпасів, піротехнічних та імітаційних засобів - за номенклатурою (тип, калібр, система, вид дії, марка), за партіями їх складання (спорядження, виготовлення), роками і заводами-виробниками, а в службі військової частини - тільки за номенклатурами;
- запасних інструментів та приладдя розсипом до усіх видів ракетного та ракетно-артилерійського озброєння, техніки, приладів і обладнання, інструментів загального призначення, які не входять до комплектів рухомих майстерень, а також витратних матеріалів для обслуговування, зберігання і ремонту озброєння та боєприпасів, навчальних приладів, спеціальної вільної укупорки під озброєння, ракети та боєприпаси, експлуатаційної документації, службової літератури і плакатів - за номенклатурою; групових комплектів ЗІП до всіх видів ракетного і ракетно-артилерійського озброєння та техніки - за комплектами;
- спеціального озброєння, боєприпасів та засобів (кийків, сфер, наручників тощо), які перебувають на забезпеченні в органах управління та підрозділах військової служби правопорядку, - за найменуваннями, зразками та марками.
Відповідно до п. З Розділу XV Інструкції у центрі забезпечення облік технічного стану РАО, ракет усіх типів ведеться в обліково-операційному підрозділі центру забезпечення:
- облік технічного стану РАО - у книзі обліку озброєння, військової техніки та іншого військового майна за номерами і технічним станом;
- облік технічного стану ракет усіх типів - у книзі обліку виробів за номерами і технічним станом;
- облік комплектації боєприпасів - у книзі зведеного обліку комплектації ракет і боєприпасів (додаток 67).
Відповідно до п. 14 Розділу XV Інструкції за організацію ведення Формулярів (паспортів) відповідають командир, заступник командира підрозділу з озброєння (старший технік, технік підрозділу). Формуляри паспорти) зберігаються у встановленому порядку.
Водночас, встановлено наступні обставини:
Відповідно до директиви № Д-193/104/25/ДСК/ОКП від 20.06.2024 про створення військової частини НОМЕР_5 заступником командира 1-ої роти охорони з озброєння військової частини НОМЕР_5 старшим лейтенантом ОСОБА_1 було отримано майно номенклатури ракетно-артилерійського озброєння в довольчому органі - військова частина НОМЕР_6 за накладною № 38 від 31.07.2024.
Водночас, відповідно до Акту від 29.01.2025 перевірки наявності військово-технічного майна, ОВТ у військовій частині НОМЕР_5 встановлено факт нестачі майна, а саме монокулярів нічного бачення РVS - 14 за номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а також тепловізійного прицілу АN/РVS - 13 Б за номером НОМЕР_3 .
В ході службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_5 встановлено, що виявлений факт нестачі військового майна обумовлений недбалим ставленням до військової служби заступником командира 1-ої роти охорони з озброєння військової частини НОМЕР_5 старшим лейтенантом ОСОБА_1 .
При цьому, належне забезпечення Збройних Сил України медичним майном є необхідним для забезпечення незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а описана вище недбалість ОСОБА_1 порушує встановлений статутний порядок організації життєдіяльності у військових колективах та здійснення військовими посадовими особами своїх функцій, та унеможливлює встановлення обставин видачі та втрати вказаного майна.
Враховуючи викладене, заступник командира 1-ої роти охорони з озброєння військової частини НОМЕР_5 старшим лейтенантом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах особливого періоду, недбало поставився до військової служби - не виконав обов`язки військової служби, а саме всупереч ст. ст. 11, 16, 118 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 1, 5, 6 Розділу І, п. 1 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 17.08.2017 № 440, не забезпечив належну перевірку технічного стану озброєння, бойової та іншої техніки роти й проведення перевірки стрілецької зброї за номерами, належний облік військового майна - монокулярів нічного бачення РVS - 14 за номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а також тепловізійного прицілу АN/РVS - 13 Б за номером НОМЕР_3 , тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення - недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Правопорушення є триваючим (пов`язаним з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою);
Так, за своєю юридичною природою процесуальні дії або утримання від них виступають засобом реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників правовідносин, то й процесуальні строки поділяються на строки реалізації права та строки виконання обов`язку. Їх недотримання спричиняє пізні правові наслідки.
Закінчення строку виконання обов`язку не спричиняє його припинення. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку, крім випадків коли виконання обов`язку призведе до порушення процесуальних прав часників провадження. Пропуск строку виконання обов`язку, на відміну від пропуску строку реалізації права, спричиняє застосування до осіб, що пропустили строк, дисциплінарних стягнень, якщо строк пропущений оперативним підрозділом, слідчим, прокурором, слідчим суддею або суддею, або заходів забезпечення кримінального провадження, якщо строк пропущений учасником кримінального провадження, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 08.04.2020, справа №263/15845/2019.
Датою виявлення вказаного правопорушення є 21.03.2025 (дата отримання повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Місцем вчинення адміністративного правопорушення є: військове містечко " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", АДРЕСА_2 .

Під час судового розгляду ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що прийняв на себе приціли та прилади нічного бачення, але перевірив тільки ті, які були на складі та видані вогневим групам. Під час перевірки виявилася нестача тепловізійних прицілів. Кому вони були видані невідомо, в книзі видачі записів про це немає, видавалися до його прийняття посади в іншій частині.

Проте, незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, повністю підтверджується зібраними по справі доказами,  і зокрема: протоколом про військове адміністративне правопорушення від 31 березня 2025 року №4, яким підтверджується, що заступник командира 1-ої роти охорони з озброєння військової частини  НОМЕР_5  старшим лейтенантом  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах особливого періоду, недбало поставився до військової служби - не виконав обов`язки військової служби, а саме не забезпечив належну перевірку технічного стану озброєння, бойової та іншої техніки роти й проведення перевірки стрілецької зброї за номерами, належний облік військового майна - монокулярів нічного бачення РVS - 14 за номерами  НОМЕР_1 ,  НОМЕР_2 , а також тепловізійного прицілу АN/РVS - 13 Б за номером НОМЕР_3  (а.с. 4-11); копією посвідчення офіцера серії  НОМЕР_7 (а.с. 58,59); витягом із наказу Міністерства Оборони України від 31.07.2024 року № 3 (а.с.60); копією накладної № 38, з якою вбачається, що ОСОБА_1  31.07.2024 прийняв, зокрема, монокуляри нічного бачення РУ8 - 14 за номерами  НОМЕР_1 ,  НОМЕР_2 , а також тепловізійний приціл А1Ч/РУ8 -13 Б за номером 566763 (а.с 24-28); актом перевірки наявності військово-технічного майна, ОВТ у в/ч  НОМЕР_8  від 29.01.2025, яким зафіксовано факт нестачі вказаного майна (а.с.38-39); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  та ОСОБА_5  в яких вони підтверджують факт виявлення нестачі вказаного майна (а.с.40-49); 

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується актом проведення службового розслідування по факту нестачі майна, згідно якого за результатами службовим розслідуванням встановлено, що нестачу майна, а саме: монокулярів нічного бачення РVS - 14 за номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а також тепловізійного прицілу АN/РVS - 13 Б за номером НОМЕР_3 , яке рахується за старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

       Вказані зібрані по справі докази є належними та допустимими, є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Сумніви у їх належності та достовірності у апеляційного суду не виникає.

       Доводи апеляційної скарги стосовно того, що вказані у Протоколі тепловізійні пристрої були видані минулою частиною, та ОСОБА_1 не відповідав за їх збереження. Також, в поясненнях було зазначено про відсутність книги видачі майна, є необґрунтованими та безпідставними. 
       Оскільки у накладній № 38 він поставив свій підпис про прийняття монокулярів нічного бачення РУ8 - 14 за номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а також тепловізійного прицілу АИ/РУЗ - 13 О за номером 566763, а доказів того, що під час перевірки ним прийнятого майна зазначене майно було відсутнє, в матеріалах справи відсутні та ОСОБА_6 таких доказів не надано.

Також, доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що в його діях відсутній склад адміністративно правопорушення, є необґрунтованими та безпідставними. 
Оскільки матеріали справи містять протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, копія накладної № 38, з якою вбачається, що ОСОБА_1 31.07.2024 прийняв, зокрема, монокулярів нічного бачення РVS - 14 за номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , а також тепловізійного прицілу АN/РVS - 13 Б за номером 566763, акт перевірки наявності військово-технічного майна, ОВТ у в/ч НОМЕР_8 від 18.01.2025, яким зафіксовано факт нестачі вказаного майна, письмовими пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та інші докази, що узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

       Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що військовослужбовець ОСОБА_1 , переведений до військової частини НОМЕР_4 , а перед переведенням військовослужбовець обов`язково здає займану посаду, та передає справи військовослужбовцю на кого покладається виконання службових обов`язків за вказаною посадою, не заслуговують на увагу, так як з матеріалів справи вбачається, що переведення військовослужбовця ОСОБА_1 з однієї ВЧ до іншої ВЧ ніяким чином не вплинула на закріплене за ним військове майно, яке він ні кому не передавав та яке зашилось закріплене за ним, що в свою чергу під час апеляційного розгляду підтвердив прокурор. 

       Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

       Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
       
       Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дослідивши зібрані докази по справі, із дотриманням вимог ст.245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини у справі, надав всім зібраним по справі доказам правильну юридичну оцінку, та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність і діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

       При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення районний суд у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення в умовах особливого періоду, його особу та призначив справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., яке є достатнім для виправлення останнього, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень. 

       Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі відсутні.

         Беручи до уваги  вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обгрунтованою та мотивованою, а тому  апеляційна скарга ОСОБА_1  задоволенню не підлягає.   

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

       Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. – залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)