ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року 
м. Київ

cправа №  903/871/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І.М. (головуючий), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.,

за участю  секретаря судового засідання Росущан К. О.,
представників учасників справи:
позивача -  Тертичний Ю. В. (адвокат),
відповідача -  Корнілов Л. О. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"
на рішення Господарського суду Волинської області від 18.12.2024 та
постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025
за позовом Сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"
про стягнення 4 769 040 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.          Короткий зміст позовних вимог
1.1.          Сільськогосподарське приватне підприємство "Несвіч" (далі - Підприємство, позивач)  звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (далі - Страхова компанія, відповідач, скаржник) про стягнення 4  769  040,00 грн страхового відшкодування.

1.2.          Позов мотивовано тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про сплату страхового відшкодування згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 28.11.2022 №3111/203/001478 (далі - Договір), однак відповідач страхового відшкодування не здійснив з посиланням на невиконання позивачем умов Договору. Страховий випадок виник внаслідок пожежі комбайна, який належить позивачу на праві власності.

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
2.1.          Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.12.2024 (суддя      Дем`як В. М.) позов задоволено; стягнуто зі Страхової компанії на користь Підприємства страхове відшкодування у розмірі 4 769  040,00 грн та витрати зі сплати судового збору.

2.2.          Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 рішення Господарського суду Волинської області від 18.12.2024 скасовано і ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено; стягнуто з Підприємства на користь Страхової компанії судовий збір за подання апеляційної скарги.

2.3.          Постановою Верховного Суду від 12.06.2025 касаційну скаргу Підприємства задоволено частково; постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2025  у справі № 903/871/24 скасовано; справу передано на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

2.4.          За результатами нового розгляду справи Північно-західний апеляційний  господарський  суд постановою від 15.07.2025 (колегія суддів: Розізнана І. В., ОСОБА_1, Павлюк І. Ю.) рішення Господарського суду Волинської області від 18.12.2024 у цій справі залишив без змін.

3.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1.          У касаційній скарзі Страхова компанія, з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції: скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 18.12.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 у цій справі; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Підприємства відмовити.

4.          АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1.1.          Касаційна скарга Страхової компанії подана на підставі пунктів 1, 2, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з посиланням на пункт 1 частини першої статті 310 ГПК України.

4.1.2.          Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду, які викладені у постановах:
- від 23.04.2018  у справі № 910/7686/17 від 31.05.2022 у справі № 910/1661/21 та від 05.06.2024 у справі № 910/8269/22, зокрема, в частині того, що "настання події, яка може належати до страхових ризиків, але за умовами договору страхування є винятком зі страхових випадків, не породжує обов`язку страховика щодо виплати страхового відшкодування";
- від 21.09.2019 у справі № 758/9969/17, зокрема, у контексті визначення вигодонабувача за договором страхування;
- від 03.11.2021 у справі № 757/39725/19, від 21.01.2025 у справі № 757/2201/23 від 24.10.2019 у справі № 361/9156/15, від 13.03.2019 у справі № 757/11947/15, від 11.09.2019 у справі № 335/12270/16, від 24.06.2020 у справі № 640/8214/15 та від 21.01.2021 у справі № 759/5377/17, зокрема, щодо обов`язковості умов договору страхування та права страховика на відмову у виплаті страхового відшкодування, якщо підстави для такої відмови погоджені сторонами в договорі добровільного страхування і така відмова не суперечить закону.

4.1.3.          Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 2 частини другої статті 287 ГПК України, із посиланням на помилковість врахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду викладених у постанові від 13.11.2018 у справі № 910/922/18 скаржник зазначає про необхідність відступлення від такого висновку Суду.

4.1.4.          Також підставою касаційного оскарження судових рішень, скаржник, із посиланням на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, визначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 1 частини першої статті 310 ГПК України).

4.1.5.          У цьому контексті скаржник вказує, що в ухваленні оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції брав участь суддя якого рішенням Вищої ради правосуддя від 15.07.2025 № 60 звільнено з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

4.2.          Доводи інших учасників справи 
4.2.1.          У відзиві на касаційну скаргу Підприємство просило Суд залишити судові рішення попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись, зокрема, на дотримання судами норм матеріального та процесуального права. Також у відзиві на касаційну скаргу Страхова компанія просить стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

5.          СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
5.1.          Між Страховою компанією (страховик), Підприємством (страхувальник) та акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (вигодонабувач) укладений Договір предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом та всіма видами транспортних засобів (далі - ТЗ) спеціального призначення, а саме комбайном JOHN DEERE S680 із реєстраційним номером НОМЕР_1 , за умовам якого: 
- страховим випадком за Договором є факт понесення збитків страхувальником (вигодонабувачем) внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулися протягом строку та на території дії Договору. Страховими ризиками за цим Договором є події, зазначені в додатку №1 по кожному конкретному ТЗ як застраховані, де: А.3. вибух, пожежа вибух, пожежа (у т.ч. самозаймання, зумовлена замиканням електропроводки, попаданням блискавки), пошкодження димом (не пов`язані з протиправними діями третіх осіб). При цьому під пожежею розуміється виникнення вогню, внаслідок зовнішнього впливу; під вибухом розуміється викид великої кількості енергії, що викликаний сильною дією газів чи парів (за винятком вибухів робочого процесу двигуна внутрішнього згорання; пункти 2.1, 2.2 Договору);
- не визнаються страховими випадками і відповідно не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі вчинення страхувальником, його представником, водієм, особою допущеною до керування ТЗ або іншими транспортними засобами за їх вказівкою перелічених нижче дій: керування ТЗ при відсутності (вилученні) посвідчення (дозволу) на право управління ТЗ відповідної категорії та/або при відсутності законних підстав для керування цим ТЗ (пункт 3.1.3 Договору); 
- страхувальник зобов`язаний у разі настання страхового випадку надати можливість уповноваженим представникам страховика та інших компетентних органів провести огляд та необхідні експертизи ТЗ для визначення обставин та наслідків страхового випадку (пункт 6.2.13 Договору);
- страховик має право самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку, в тому числі запитувати та отримувати інформацію від медичних установ, де проводилось лікування страхувальника або інших осіб допущених до керування ТЗ (пункт 6.3.2 Договору); 
- у разі настання подій, що мають ознаки страхового випадку із ТЗ страхувальник зобов`язаний надати страховику документи, необхідні для доказу факту настання страхового випадку та визначення розміру збитку, а також всю відому інформацію стосовно події, яка має ознаки страхового випадку; вжити всіх необхідних заходів для реалізації страховиком права вимоги до осіб, винних у заподіянні збитку (пункт 7.1.10 Договору);
- страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування протягом 12 календарних днів з дня отримання останнього необхідного документу, що підтверджує настання страхового випадку та розмір збитків, та складає страховий акт. Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 12 календарних днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Страховик здійснює страхове відшкодування в розмірі прямого збитку, але не більше страхової суми, вказаної в Договорі, з вирахуванням франшизи, зазначеної в додатку №1 до Договору. Страхова сума встановлюється в межах дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору. Якщо ТЗ був застрахований на страхову суму, що є нижчою, ніж дійсна вартість ТЗ на момент укладення договору, відповідальність страховика по відшкодуванню збитку зменшується пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору (пункти 9.4., 9.5., 9.6., 9.6.1 Договору); 
- підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є невиконання страхувальником будь-яких обов`язків за Договором без поважних на це причин (пункт 11.1.6 Договору);
- підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є створення страховику перешкод у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків (пункт 11.7.11 Договору). 

5.2.          Згідно з додатком №1 до Договору страхова сума становить 4 769  040,00 грн. 

5.3.          Договір та додатки №1, №2 підписані уповноваженими особами сторін та скріплено печатками, у встановленому порядку не оспорені, не розірвані та не визнані недійсними, а отже є дійсними, укладеними належним чином та є обов`язковими для виконання сторонами.

5.4.          Судами також встановлено, що 21.10.2023 виникла пожежа застрахованого у відповідача комбайна Jone Deere S680, д.н. НОМЕР_1 за адресою: Луцький р-н., Городищенська сільська рада, за межами населеного пункту села Бережанка.

5.5.          Позивач зазначає, що водієм комбайна у момент виникнення пожежі була фізична особа ОСОБА_2 у якого наявний сертифікат виданий Волинською Фондовою Компанією від 11.08.2023, про те що він пройшов курс навчання по зернозбиральному комбайну та є допущеним до його експлуатації.

5.6.          Обставини виникнення пожежі підтверджуються, зокрема, довідкою Луцького районного управління ДСНС України від 25.10.2023 у якій зазначено, що відповідно до Звіту про причину виникнення пожежі від 23.10.2023, ймовірною причиною пожежі є несправність електричної системи, а саме: коротке замикання електропроводки поблизу розташування відсіку двигуна.

5.7.          Згідно з довідкою Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 31.10.2023 версію виникнення пожежі комбайна John Deere S680, д.н. НОМЕР_1 , яка сталася 21.10.2023 за межами населеного пункту с. Бережанка є несправність електричної системи комбайна слід прийняти як ймовірну.

5.8.          Факт виникнення пожежі підтверджується також висновком судового експерта Лиценка Михайла Володимировича за результатами проведення експертного пожежно-технічного дослідження від 28.02.2024 №367/02.24 відповідно до якого встановлено, що причиною виникнення пожежі, що трапилася 21.10.2023 в комбайні зернозбиральному John Deere S680 р.н. НОМЕР_1 за адресою: Волинська область, Горохівський р-н, с. Бережанка, вул. Широка 2а, є займання ізоляції плюсових проводів, що були підключені до стартера двигуна внутрішнього згорання, безпосередньо на поверхні ізоляції зазначених проводів, в передній частині моторного відсіку, у місці наявного контакту клем, де був значний перехідний опір, який створював умови для виділення тепла, достатньої потужності для запалення вказаної ізоляції.

5.9.          Позивач на адресу відповідача направив заяву у якій просив сплатити страхове відшкодування згідно з Договором, однак у відповіді на дану заяву відповідач повідомив, що Підприємством не виконаний обов`язок за Договором без поважних на це причин.

5.10.          Наведене і стало підставою для звернення до суду з позовом.

5.11.          Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суди виходили з того, що внаслідок страхового випадку (пожежі) транспортного засобу позивачу завдано майнової шкоди. Позивачем доведено наявність страхового випадку та підстави для виплати страхової суми. 

5.12.          Відхиляючи доводи відповідача в частині того, що тракторист-машиніст ОСОБА_2 не мав права керування/експлуатації застрахованого транспортного засобу, оскільки згідно з посвідченням водія йому не відкрита відповідна категорія В1, а відтак, саме ці обставини і вплинули на настання події та її наслідки, суди зазначили таке.

5.13.          У водія комбайна ОСОБА_2 наявний сертифікат від 11.08.2023 виданий Волинською Фондовою Компанією про те, що останній пройшов курс навчання по зернозбиральному комбайну та допущений до його експлуатації. Крім того, умовами Договору сторони не визначили, які саме документи є належними задля підтвердження факту права керування зернозбиральним комбайном.

5.14.          Крім того, суди звернули увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази щодо притягнення особи водія, який керував наземним транспортом у момент виникнення пожежі до адміністративної або іншого виду відповідальності, яка підтверджувала б наявність підстав щодо відсутності права в останнього керувати застрахованим транспортним засобом та/або бути допущеним до його експлуатації.

5.15.          Разом із тим, за висновками суду, зазначений сертифікат виданий юридичною особою, що має право на проведення навчання, а отже, в сукупності із посвідченням тракториста - машиніста серія НОМЕР_2 є належними доказами, які підтверджують наявність у водія законних підстав для експлуатації застрахованого наземного транспорту.

5.16.          З огляду на наведене суди не вбачили причинно-наслідкового зв`язку між настанням страхової події (пожежі) та належної кваліфікації особи (водія), що керувала комбайном у момент виникнення пожежі, оскільки остання виникла виключно у зв`язку з технічною несправністю електричної системи комбайна.

5.17.          Судами також враховано, що відповідач реалізував право передбачене пунктом 6.3.2 Договору щодо самостійного з`ясовування причин, обставин страхового випадку та надав суду висновок судового експерта Лиценка Михайла Володимировича за результатами проведення експертного пожежно-технічного дослідження від 28.02.2024 №367/02.24, а також висновок судового експерта Петрушанко В.Ф. від 13.02.2024 №22 по дослідженню з визначення ринкової вартості комбайну.

5.18.          За висновками судів, означеними вище висновками експертів підтверджується факт настання страхового випадку (пожежі) та наявність правових підстав для страхового відшкодування коштів внаслідок страхового випадку (пожежі) комбайна JOHN DEERE S680.

5.19.          Перевіривши розрахунок страхового відшкодування, беручи до уваги висновок судового експерта Петрушанко В. Ф. від 13.02.2024 № 22 по дослідженню з визначення ринкової вартості комбайну, суди погодилися із доводами позивача щодо обґрунтованості вимог про стягнення з відповідача розміру суми страхового відшкодування у розмірі  4 769 040 грн.

5.20.          Крім того, суди попередніх інстанцій зазначили, що  матеріалами справи не підтверджено, що АТ "Державний експортно-імпортний банк України", як вигодонабувач, вчиняло дії щодо отримання страхового відшкодування.

5.21.          За Договором АТ "Державний експортно-імпортний банк України" визначене вигодонабувачем у зв`язку із перебуванням майна, що страхувалося в заставі. Однак, у зв`язку із знищенням внаслідок пожежі, комбайн зернозбиральний JOHN DEERE S680 виведений з-під застави АТ "Державний експортно-імпортний банк України", шляхом підписання договору про внесення змін від 03.07.2024 № 22-30ZZ0021-0003 до договору застави від 28.11.2022 №22-30ZZ0021, а том  належним позивачем у цій справі є саме Підприємство.

6.          Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції
6.1.          Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7.           Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
7.1.          Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

7.2.          Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

7.3.          Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини першої статті 310 ГПК України.

7.4.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

7.5.          За змістом доводів, викладених у касаційній скарзі Страхової компанії, розгляд цієї справи в суді апеляційної інстанції відбувся неповноважним складом суду, що є підставою для обов`язкового скасування постанови зазначеного суду відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 310 ГПК України.

7.6.          Зокрема, скаржник, посилаючись на вказану вище норму права, зазначає про неповноважність складу суду апеляційної інстанції. У цьому аспекті посилається на те, що суддя ОСОБА_1, який брав участь в ухваленні оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції, станом на час участі у судовому засіданні за результатами якого і ухвалена постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 був звільнений із посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 15.07.2025 № 60.

7.7.          За доводами скаржника, згідно з "Відеозаписом засідання Вищої ради правосуддя від 15.07.2025 (із відображенням часу)", який розміщений у загальному доступі на офіційному вебсайті Вищої ради правосуддя за посиланням: "ІНФОРМАЦІЯ_2", а також наYouTube-каналі Вищої ради правосуддя за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 звільнений з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду о 13 год 07 хв. (проміжок часу з початку доповіді щодо вказаного питання та моментом ухвалення рішення: з 13:04:39 до 13:07:13).

7.8.          Однак, після ухвалення відповідного рішення Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 брав участь у розгляді  апеляційної скарги Страхової компанії на рішення Господарського суду Волинської області від 18.12.2024 у справі № 903/871/24, за результатами розгляду якої у судовому засіданні 15.07.2025 і ухвалена оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції.

7.9.          Крім того, скаржник зазначає, що згідно з відомостями наявними  у підсистеми електронний суд, зокрема, у розділі карта руху документу:  "документ під назвою стаття 282 ГПКУ Постанова (повна)" надісланий до електронного суду 17.07.2025 о 16 год 25 хв.

7.10.          На переконання скаржника, наведене також діє підстави дійти беззаперечного висновку, що повний текст  постанови суддею ОСОБА_1 підписано вже після 15.07.2025, тобто, після звільнення.

7.11.          Перевіркою наведених скаржником наявності / відсутності, обґрунтованості / необґрунтованості підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 310 ГПК України, Верховний Суд зазначає таке.

7.12.          Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

7.13.          Верховний Суд неодноразово наголошував, що правова конструкція "суд, встановлений законом" є структурним елементом права на справедливий суд, закріпленого статтею 6 Конвенції, що передбачає дві умови відповідності цьому критерію: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

7.14.          Термін "повноважний склад суду" слід сприймати як наявність повноважень суддів щодо здійснення ними своїх професійних обов`язків: компетентність у розумінні наявності повноважень на розгляд справ у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, визначеної ГПК України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

7.15.          Статтею 124 конституції України гарантовано, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

7.16.          Стаття 127 Конституції України визначає, що правосуддя здійснюють судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних. На посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою. Законом можуть бути передбачені додаткові вимоги для призначення на посаду судді. Для суддів спеціалізованих судів відповідно до закону можуть бути встановлені інші вимоги щодо освіти та стажу професійної діяльності.

7.17.          Закон України "Про судоустрій і статус суддів" визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

7.18.          У частині першій статті 5 цього Закону також визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

7.19.          Згідно з положеннями статті 128 конституції України призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом.

7.20.          Стаття 131 Конституції України визначає, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка: 1) вносить подання про призначення судді на посаду; 2) ухвалює рішення стосовно порушення суддею чи прокурором вимог щодо несумісності; 3) розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора; 4) ухвалює рішення про звільнення судді з посади; 5) надає згоду на затримання судді чи утримання його під вартою; 6) ухвалює рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; 7) вживає заходів щодо забезпечення незалежності суддів; 8) ухвалює рішення про переведення судді з одного суду до іншого; 9) здійснює інші повноваження, визначені цією Конституцією та законами України.

7.21.          Подібні за змістом положення містить стаття 3 Закону України "Про Вищу раду правосуддя".  Зокрема, згідно з пунктами 1, 6 частини першої цієї статті  Вища рада правосуддя: 1) вносить подання про призначення судді на посаду; 6) ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

7.22.          Відповідно до положень частини другої статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

7.23.          Згідно з положеннями частин першої, другої статті 52 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

7.24.          Права судді, пов`язані зі здійсненням правосуддя, визначаються Конституцією України, процесуальним та іншими законами (частина перша статті 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

7.25.          Відповідно до положень статті 112 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

7.26.          У статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Суддя обіймає посаду безстроково. Підставами для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

7.27.          Частинами першою - четвертою статті 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади. Суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення.

7.28.          Згідно з положеннями статті 55 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя. У разі звернення судді із заявою про звільнення з посади за власним бажанням Вища рада правосуддя ухвалює рішення про звільнення судді з посади після попереднього з`ясування дійсного волевиявлення судді, чи не має місце сторонній вплив на нього або примус. Вища рада правосуддя має право зупинити розгляд питання про звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, на час розгляду скарги або заяви, наслідком якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України. За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

7.29.          Так, за матеріалами справи вбачається, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2025 про відкриття апеляційного провадження (колегія суддів у складі: Розізнана І. В., ОСОБА_1, Павлюк І. Ю.), зокрема, призначено справу № 903/871/24 до розгляду на 15.07.2025 о 15:30 год.

7.30.          Оскаржувана відповідачем постанова суду апеляційної інстанції ухвалена саме означеною вище колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду 15.07.2025. Зокрема, у матеріалах справи містяться вступна та резолютивна частини постанови та її повний текст, які підписані відповідною колегією суддів та  датовані 15.07.2025.

7.31.          Разом із тим, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 15.07.2025  № 60, суддя ОСОБА_1 звільнений з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

7.32.          У вирішенні поставлених скаржником питань колегія суддів враховує, що за положеннями статті 2 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом України "Про судоустрій і статус суддів"; Вища рада правосуддя затверджує регламент Вищої ради правосуддя, положення якого регулюють процедурні питання здійснення нею повноважень.

7.33.          Відповідно до положень пункту 10.1. Глави 10 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищою ради правосуддя від 24.01.2017                    № 52/0/15-17 (далі - Регламент), результатом розгляду питань діяльності Ради та її органів, віднесених Законом до їх компетенції, є рішення, які ухвалюють у таких формах: а) рішення; б) ухвала; в) протокольна ухвала.
Розгляд справи (питання порядку денного) закінчується ухваленням рішення (постановленням ухвали).
Ухвали про відкриття, зупинення, поновлення розгляду, залишення без розгляду та повернення, об`єднання, а також в інших випадках, визначених Регламентом, оформлюються постановленням окремого документа.
Із процедурних питань, зокрема про відкладення розгляду справи (питання порядку денного), відмову в зупиненні розгляду, оголошення перерви в розгляді, постановляється протокольна ухвала.

7.34.          У пункті 16.1. Регламенту визначено, що питання про звільнення судді з підстав, зокрема: неспроможності виконувати повноваження за станом здоров`я (пункт 1 частини шостої статті 126 Конституції України); подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України), розглядається Радою на засіданні у пленарному складі.

7.35.          Згідно з пунктом 16.2. Регламенту, заява про відставку або про звільнення за власним бажанням подається суддею до Ради.

7.36.          Згідно з положеннями пункту 16.5. Регламенту Рада ухвалює рішення про звільнення судді з посади за власним бажанням після попереднього з`ясування дійсного волевиявлення судді, а також фактів стороннього впливу на нього або примусу. У разі необхідності Рада може запросити на засідання суддю. Копія рішення Ради про звільнення судді з посади надсилається до суду, в якому суддя обіймає посаду, Державній судовій адміністрації України.

7.37.          За результатами розгляду питання про звільнення судді з посади за загальними обставинами ухвалюється рішення Ради, яке викладається у письмовій формі та підписується головуючим на засіданні одноособово (пункт 16.12. Регламенту).

7.38.          Відповідно до положень частини першої статті 30 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" засідання Вищої ради правосуддя та Дисциплінарних палат проводяться відкрито. Закрите засідання проводиться у виняткових випадках, за наявності підстав, визначених цим Законом.

7.39.          У частинах третій  - сьомій статті 30 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" визначено, що голова Вищої ради правосуддя визначає дату, час і місце проведення засідання Вищої ради правосуддя, пропонує порядок денний засідання, який затверджується Вищою радою правосуддя. Інформація про дату, час і місце проведення засідання Вищої ради правосуддя, а також проект порядку денного засідання, крім випадків, передбачених регламентом Вищої ради правосуддя, оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя. Особа, питання щодо якої має розглядатися Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом. Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя. На засіданнях Вищої ради правосуддя, Дисциплінарних палат ведуться протоколи та здійснюється повне фіксування засідання технічними засобами.

7.40.          Згідно з положеннями частини першої статті 34 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" рішення Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні Вищої ради правосуддя, якщо інше не визначено цим Законом.

7.41.          Відповідно до частини шостої статті 34 цього Закону резолютивна частина рішення Вищої ради правосуддя, її органів оголошується публічно, безпосередньо після його ухвалення, а повний текст рішення оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя не пізніше ніж на сьомий день із дня його ухвалення, якщо інше не визначено законом.

7.42.          Верховний Суд у постановах від 28.12.2022 у справі № 183/4809/19, від 11.10.2023 у справі № 306/844/20, від 06.03.2024 у справі № 686/9073/22 та від 25.04.2024 у справі № 640/19764/20 виснував, що чинне процесуальне законодавство не надає визначення терміну "неповноважний склад суду", однак неповноважним склад суду можна вважати якщо: 1) справу розглянуто з порушенням правил підсудності; 2) справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді строк повноважень якого закінчився; 3) справу розглянуто і вирішено особою, яка не є суддею цього суду або за її участі; 4) справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду; 5) справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді який брав участь у її вирішенні; 6) справу яку належить розглядати колегіально розглянуто і вирішено суддею одноособово.

7.43.          У вирішенні доводів скаржника Верховний Суд враховує, що згідно з "Відеозаписом засідання Вищої ради правосудця від 15.07.2025 (із відображенням часу)", який розміщений у загальному доступі на офіційному вебсайті Вищої ради правосуддя за посиланням: "ІНФОРМАЦІЯ_2", а також наYouTube-каналі Вищої ради правосуддя за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1,  ОСОБА_1 звільнений з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду о 13 год 07 хв. 

7.44.          Із протоколів судового засідання Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 у цій справі вбачається, що судове засідання відкрито о 15 год. 30 хв., а часом закінчення судового засідання вказано 16 год. 05 хв. Вказані протоколи підписано секретарем судового засідання.

7.45.          Втім, як вже зазначено вище, з протоколів судового засідання від 15.07.2025 вбачається, що станом на 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 , рішенням Вищої ради правосуддя від 15.07.2025 № 60 (ухваленим о 13 год 07 хв.), був звільнений з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Зазначене за своїм змістом відповідає пункту 1 частини першої статті 310 ГПК України.

7.46.          З огляду на наведене, доводи скаржника з посиланням на пункт 1 частини першої статті 310 ГПК України знайшли своє підтвердження, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

7.47.          Враховуючи, що вказана вище підстава для скасування постанови суду апеляційної інстанції є самостійною та достатньою, Суд не надає оцінки іншим доводам касаційної скарги та, відповідно, й обставинам встановленим судами під час розгляду справи по суті.

7.48.          Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

7.49.          Верховний Суд не бере до уваги доводи викладені у відзиві на касаційну скаргу, з огляду на міркування Суду, які наведені у цій постанові. 

7.50.          ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

7.51.          У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

8.          Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
8.1.          Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

8.2.          Пунктом 5 частини першої статті 310 ГПК України передбачено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

8.3.          Відповідно до частини четвертої статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

8.4.          Порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції.

8.5.          Зважаючи на викладене, постанова суду апеляційної інстанції у справі підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

9.          Судові витрати
9.1.          Розподіл судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України та судових витрат не здійснюється, адже Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує оскаржуване судове рішення та передає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому за результатами нового розгляду має бути вирішено й питання, зокрема, щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями  129, 300, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" задовольнити частково.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 у справі №  903/871/24 скасувати.

Справу № 903/871/24 передати на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          І. Бенедисюк 

Суддя                                                                                          Ю. Власов

Суддя                                                                                          Т. Малашенкова