Справа № 367/4143/25                                                       суддя в І-й інстанції Шестопалова Я.В.
Провадження № 33/824/4363/2025                                   суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст.ст. 124, 122-4  КУпАП

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
                     
П О С Т А Н О В А
Іменем України
08 вересня 2025 року                                                                                      м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 адвоката Осіпова Олександра Андрійовича на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1 , за  ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 04 квітня 2025 року серії ААД № 805269, вбачається, що 14 березня 2025 року  о 15 год. 46 хв. в м. Ірпінь Київської області по вулиці Мечникова 116, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 906BB35», д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 . При  ДТП транспортні засоби отримати механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення 04 квітня 2025 року серії ААД № 805270, 14 березня 2025 року  о 15 год. 46 хв. в м. Ірпінь, Київської області по вулиці Мечникова 116, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 906BB35», д.н.з. НОМЕР_2 , будучи причетним до ДТП з автомобілем марки «Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 , залишив місце події, чим порушив  вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2025 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад правопорушень передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, однак на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП сплинули.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням захисник  ОСОБА_1  адвокат Осіпов О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду  та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, захисник просить призначити у справі автотехнічну експертизу та стягнути з державного бюджету України на користь апелянта витрати на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Осіпов О.А. вказує, що суд в мотивувальній частині постанови безпідставно визнав вину ОСОБА_1 . У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази дорожньо-транспортної пригоди та причетності до неї ОСОБА_1 : немає фото- чи відеофіксації, слідів ДТП на його транспортному засобі. Проведення автотехнічної експертизи, яка могла б підтвердити чи спростувати факт ДТП і  його причетності, суд та поліція відхилили. Транспортний засіб ОСОБА_1 незаконно перебував у розпорядженні поліції протягом 8 діб, але жодних доказів його причетності до ДТП так і не було отримано. Висновки суду ґрунтуються виключно на протоколах поліції, суперечливих поясненнях потерпілої та непідтверджених судом показах свідка (жодного разу не з`явився за викликом суду). На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_1 був належно застрахований, тоді як автомобіль потерпілої не мав чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що вказує на її очевидну спробу надалі перекласти майнову відповідальність за відновлення її транспортного засобу, пошкодженого за інших нез`ясованих обставин. ОСОБА_1 ще на стадії розгляду справи в поліції послідовно наполягав на належному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, у тому шляхом проведення експертизи. Поліція не допустила адвокатів до розгляду цієї справи, не надала матеріалів, відмовила в експертизі та загалом діяла упереджено. Місцевий суд відмовив у призначення автотехнічної експертизи, як наслідок без доказів підтримав обвинувачення та визнав вину ОСОБА_1 
08 вересня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Осіпова О.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтоване тим, що обидва захисника ОСОБА_1 знаходяться у терміновому відрядженні за межами м. Києва і не можуть прибути в судове засідання, а ОСОБА_1 захворів.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Подаючи до суду зазначене клопотання, жодних доказів на підтвердження наявності зазначених в ньому обставин захисник ОСОБА_1 , адвокат Осіпов О.А. не надав. 
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.
Отже, за умови належного повідомлення захисника та особи, що притягується до адміністративної відповідальності про час та місце судового розгляду справи та за відсутності доказів наявності поважних причин неявки до суду,  апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника.
Дослідивши матеріали справи,  вивчивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому положеннями п. 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Згідно положень ст.122-4 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають водії транспортних засобів та інші учасники дорожнього руху, які на порушення встановлених правил залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
З матеріалів справи вбачається, що місцевий суд у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, ґрунтуються фактичних обставинах ДТП  та доказах, що містяться в матеріалах даної справи, а саме: протоколах про адміністративне правопорушення, складених уповноваженими особами з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемою місця ДТП, яка сталася 14 березня 2025 року, рапортами працівників поліції, електронним рапортом чергового ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, письмовими пояснення потерпілої та свідка, протоколом огляду транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 906BB35 д.н.з. НОМЕР_2 від 28 березня 2025 року, витягом з електронної системи «Армор», відповіддю ТОВ «ВОВА-ХОРЕКА» на запит поліції, копією договору про надання послуг від 14 березня 2025 року, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу,  фотознімками, а також іншими наявними доказами у справі.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1  складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Посилання захисника на те, що місцевим судом не було встановлено усі обставини ДТП та не надано оцінку доводам сторони захисту, не знайшли свого підтвердження  в ході розгляду апеляційної скарги.
Так, судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень потерпілої та свідка було встановлено, що 14 березня 2025 року  о 15 год. 46 хв. в м. Ірпінь Київської області по вулиці Мечникова 116, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 906BB35», д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 . При  ДТП транспортні засоби отримати механічні пошкодження з матеріальними збитками.  
Викладене також узгоджується з відомостями, що містяться у схемі місця ДТП, на якій зазначено та зображено ділянку дороги, де відбулось ДТП, та місце розташування транспортного засобу «Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 .
Вказана схема всупереч доводам захисника в апеляційній скарзі складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395.
При цьому механізм заподіяння видимих пошкоджень автомобіля марки «Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 ., які зафіксовані у схемі місця ДТП, повністю відповідає події ДТП, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відсутні докази, що саме ОСОБА_1 здійснив наїзд на транспортний засіб «Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 . та в подальшому залишив місце ДТП,  його транспортний засіб не має пошкоджень, що виключає склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставним.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
До матеріалів справи долучено пояснення свідка ОСОБА_2 відповідно до яких він 14 березня 2025 року приблизно о 15:46 год. став свідком ДТП по вул. Мечникова 116 та бачив, як водій автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter» скоїв ДТП і поїхав з місця.
Пояснення даного свідка є доказом у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, який повністю узгоджується з пояснення потерпілої, яка пояснила, що 14 березня 2025 року біля 15.35 год. в м. Ірпінь, вона припаркувала свій автомобіль Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 та пішла у своїх справах. В момент повернення, вона побачила як автомобіль  «Mercedes-Benz Sprinter» чорного кольору з номерними знаками НОМЕР_2 своєю задньою частиною кузова (будки) прочеркнув на її авто заднє праве крило та задній бампер. Після цього водій, не реагуючи на вчинене поїхав з місця пригоди. На будці «Mercedes-Benz Sprinter» великими червоними літерами написано VOVA.
Вказуючи на не обґрунтованість пояснень потерпілої та свідка та на відсутність пошкоджень на автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter» захисник ОСОБА_1 адвокат Осіпов О.А. не звернув уваги, що у відповідності до наявного у справі протоколу огляду транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_2 від 28 березня 2025 року (а.с. 12 т. 1) в даного автомобіля виявлені механічні пошкодження переднього бампера з правої сторони та пошкодження з правої сторони фургону ізотермічного.
Наявність зазначених пошкоджень також підтверджується наявним в справі фото задньої частини автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» на якому видно сліди  горизонтальних механічних ушкоджень задньої правої сторони фургона.
З відповіді ТОВ «ВОВА-ХОРЕКА» на запит поліції, вбачається, що 14 березня 2025 року транспортним засобом, що належить ТОВ «ВОВА-ХОРЕКА», а саме «Mercedes-Benz Sprinter», державний номер НОМЕР_2 , керував ОСОБА_1 на підставі Договору про надання послуг з перевезення вантажів транспортним засобом Замовника, укладеного між компанією та зазначеним водієм.
Факт керування транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter» в м. Ірпені 14 березня 2025 року  о 15 год. 46 хв. в м. Ірпінь Київської області по вулиці Мечникова 116 ОСОБА_1 та його захисник не заперечують.
Дослідивши в сукупності наявні у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено,   що ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 906BB35», д.н.з. НОМЕР_2 здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 .,  після чого не зупинившись, покинув місце пригоди.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до п. 2.10 а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи доведеність причетності  ОСОБА_1 до ДТП 14 березня 2025 року та подальше залишення місця ДТП, місцевий суд дійшов вірного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявне порушення п. 2.10а ПДР, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги в частині безпідставного зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про недотримання  саме бокового інтервалу є безпідставними, оскільки відповідно до п. 13.1 ПДР,  водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно до п. 1.10 ПДР безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.
Отже поняття безпечний інтервал, що застосовано в п. 13.1 Правил, включає в себе відстань між боковими частинами транспортних засобів.
За таких обставин зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, недотримання  безпечного бокового інтервалу, не суперечить вимогам ПДР та ніяким чином  не впливає на винність ОСОБА_3   в порушенні  в. 13.1 Правил.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, захисник ОСОБА_1 , адвокат Осіпов О.А., серед іншого вказував на не обґрунтовану відмову місцевого суду в задоволенні його клопотання про призначення автотехнічної експертизи та у зв`язку з цим просив призначити таку експертизу в суді апеляційної інстанції. 
Зазначене клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
В ході розгляду справи місцевим судом адвокат Осіпов О.А. просив суд призначити автотехнічну експертизу на вирішення якої поставити наступні запитання:
 1)     Чи спроможні з технічної точки зору, пояснення водіїв «Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 , свідка та скаржника про обставини та механізм ДТП?
2)      Встановити відповідність (невідповідність) дій водія «Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 , при паркуванні свого автомобіля вимогам пункту 15.10 ПДР?
3)      Чи спроможні з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , не відповідати вимогам пункту 13.1. ПДР?
4)      Чи могли ушкодження автомобіля «Toyota Aqua», д.н.з. НОМЕР_3 , бути наслідками зіткнення 14 березня 2025 року з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 ?
Відповідно до ст. 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.
Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
За змістом зазначених норм закону, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом факту недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.
В даному випадку обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, можуть бути перевірені і встановлені на підставі наявних у справі доказів, оцінка судом яких   не потребує застосування спеціальних знань.
З огляду на наведене, місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення по справі автотехнічної експертизи, з чим погоджується й апеляційний суд, не вбачаючи підстав для її проведення на стадії апеляційного перегляду справи.
 Посилання захисника  в апеляційній скарзі на те, що поліцейські не надали ОСОБА_1 можливості скористатися правовою допомогою, не надали матеріалів справи на ознайомлення, не забезпечили реалізацію ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП, не повідомили про складений протокол та направлення справи до суду є безпідставними. 
Право на захист ОСОБА_1 повністю забезпечено в ході розгляду справи місцевим судом та під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, де він та його захисник мали можливість скористатися усіма наданими їм законом правами в тому числі і тими, якими зі слів захисника вони не змогли скористатись під час складення протоколу органами Національної поліції України.
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності та її захисник мали можливість довести до відома як місцевого суду так і суду апеляційної інстанції   усі обставини, на яких ґрунтується   позиція захисту та не булу позбавлені можливості реалізувати усі надані їм законом права.
Доводи апеляційної скарги в частині ненадійності пояснень потерпілої та свідка, наявність суперечностей в поясненнях потерпілої є не обґрунтованими, оскільки фактично є припущеннями та бездоказовими твердженнями.
Пояснення потерпілої та свідка узгоджуються  між собою, та підтверджуються іншими наявними у справі доказами, аналіз яким надано вище в даній постанові.
Посилання захисника на уникнення відповідальності потерпілої за інше ДТП, отримання матеріальної вигоди за рахунок ОСОБА_1 , використання свідчень зацікавленої особи фактично не підтверджені жодним доказом та є припущеннями. З зазначених підстав апеляційний суд відхиляє  зазначені доводи захисника.
Не заслуговують на увагу і посилання захисника на порушення працівниками поліції строків складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Як встановлено матеріалами справи, 14 березня 2025 року, в день ДТП,  ОСОБА_1  залишив місце пригоди, у зв`язку з чим відповідно до рапорту працівника поліції здійснювались заходи, спрямовані на встановлення винної у ДТП особи.  04 квітня 2025 року після встановлення причетності  ОСОБА_1 до ДТП було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
 За таких обставин,  місцевий суд прийшов до  обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що сукупністю наявних у справі доказів підтверджується, що водієм ОСОБА_1  порушено п.13.1 ПДР України, внаслідок чого відбулось   ДТП.  Також ним порушено п. 2.10а ПДР, оскільки він, як водій, який був причетний до ДТП покинув місце пригоди.
  Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
При розгляді даної справи місцевим судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Апеляційний суд враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого відсутня необхідність  повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом, що має наслідком залишення апеляційної скарги без задоволення а постанови суду без змін.
На підставі викладеного,  керуючись ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1  адвоката Осіпова Олександра Андрійовичазалишити без задоволення.  
Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення виготовлене 09 вересня 2025 року.

Суддя                                                                                                     В.О. Фінагеєв