ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи: 650/1591/25                                Головуючий в І інстанції: Сікора О.О.
Номер провадження: 22-ц/819/401/25                                                Доповідач: Базіль Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року                                                                м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді (судді-доповідача):                Базіль Л.В.,
суддів:                                                Бездрабко В.О., Радченка С.В.,
секретар судового засідання:                        Андреєва В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Сікори О.О. у справі №650/1591/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за землю,-

ВСТАНОВИВ:
Узагальнений зміст і підстави позовних вимог.
У березні 2025 року ОСОБА_1 від імені якої діяв представник, адвокат Ковальчук І.М. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», в якому просила:
розірвати договір оренди землі від 08.08.2011 року №652060004000655 (з урахування додаткової угоди від 01.01.2018 року та додаткової угоди від 18.05.2020 року), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС АГРОПРОДУКТ» та ОСОБА_2 , номер запису про право (в державному реєстрі прав) 36608343, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520683600:02:011:0036;
стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 67 138,43 гривень, згідно договору оренди землі від 08.08.2011 року №652060004000655, укладеного між ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ОСОБА_2 (з урахування додаткової угоди від 01.01.2018 року та додаткової угоди від 18.05.2020 року), витрати на судовий збір в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень. 
       Позов обґрунтовано тим, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6520683600:02:011:0036, загальною площею 9,68 га, що розташована на території Максимо-Горьківської сільської ради Бериславського району, Херсонської області. Право власності виникло на підставі договору про поділ спадщини від 25.09.2024 року №2-2189, та зареєстровано в установленому законом порядку 25.09.2024 року.
Позивач вказувала, що 08.08.2011 року між ОСОБА_2 (спадкодавцем позивача) та ТОВ «Югтранзитсервіс Агропродукт» було укладено договір оренди землі №652060004000655, сторону орендаря в якому було змінено на ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» на підставі укладеної додаткової угоди від 26.01.2015 року.
01.01.2018 року між ОСОБА_2 , ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 08.08.2011 року.
Цією додатковою угодою сторони домовилися викласти договір оренди в новій редакції, визначити нову сторону в договорі (Орендаря), а саме ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». Вказаною додатковою угодою було встановлено нормативну грошову оцінку земельної ділянки в сумі 292 542,16 гривень. Пунктом 4.5 Додаткової угоди визначено, що орендна плата вноситься Орендарем з 01 серпня до 31 грудня кожного року. 
18.05.2020 року було підписано додаткову угоду до договору оренди землі. Встановлено, що розмір орендної плати за користування спірною земельною ділянкою становить 7,65% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 22 379,48 гривень, строк дії договору оренди встановлено до 30.11.2030 року. 
Отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про зміну сторони в договорі оренди та виплату заборгованості із орендної плати за період з 2022 по 2024 роки (включно). Проте, жодної відповіді станом на день звернення до суду позивач не отримала. 
Позивач вказувала, що станом на день звернення до суду з даним позовом, відповідач орендну плату за період з 2022-2024 років на загальну суму 67 138,43 гривень не сплатив. 
Крім того, з початку агресії російської федерації проти України відповідачем не було вчинено дій щодо повідомлення позивача про причини невиконання умов договору оренди. Також всупереч умовам договору, а саме, що земельна ділянка передавалася відповідачу в оренду з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва для вирощування сільгосппродукції, на сьогоднішній день земельна ділянка не оброблена, перебуває в сильно забур`яненому стані, що призводить до погіршення якісних властивостей грунту та зниження його родючості.
На підставі викладеного просила задовольнити позовні вимоги.
Узагальнений зміст і обґрунтування рішення суду першої інстанції.
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулася представник - адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за землю – задоволено.
Розірвано договір оренди землі від 08.08.2011 року №652060004000655 (з урахування додаткової угоди від 01.01.2018 року та додаткової угоди від 18.05.2020 року), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС- АГРОПРОДУКТ» та ОСОБА_2 , номер запису про право (в державному реєстрі прав) 36608343, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520683600:02:011:0036.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 67 138,43 гривень, згідно договору оренди землі від 08.08.2011 року №652060004000655, укладеного між ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ОСОБА_2 (з урахування додаткової угоди від 01.01.2018 року та додаткової угоди від 18.05.2020 року), витрати на судовий збір в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності факту порушення відповідачем умов договору оренди землі в частині невиконання обов`язку з виплати орендної плати за 2022-2024 роки, що свідчить про їх обґрунтованість.
При цьому суд вказав, що у матеріалах справи відсутні докази, що несплата орендної плати була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання зобов`язань.
Зважаючи на повне задоволення позовних вимог та доведеність розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу і їх співмірність, суд стягнув з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 
Узагальнені доводи та вимоги апеляційної скарги.
В поданій апеляційній скарзі, представник ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» Журик А.А. просить скасувати рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08.04.2025 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», відмовити в повному обсязі.
Скаржник, не заперечуючи факту договірних відносин з позивачкою щодо спірної земельної ділянки, наявності прострочення по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою, суму боргу, вказує, що невиконання умов договору відбулося не з вини підприємства та було обумовлено агресією рф та окупацією. Зазначає, що відповідно до розпоряджень військової адміністрації за 2023-2024 роки орендовані ТОВ «ЮТС-Агропродукт» земельні ділянки є непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забрудненням вибухонебезпечними предметами. За викладеного вважає, що стягнення орендної плати з відповідача є неправомірним, а відсутність систематичної не сплати орендної плати у зв`язку з не використання земельних ділянок через обставини, за які відповідач не відповідає, свідчать про відсутність підстав для розірвання договору оренди та застосування ст. 762 ЦК України. Крім того обґрунтовуючи свої заперечення посилається на лист Торгово промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2924/02.0-7.1, яким ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України.
Позиція інших учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 , адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна заперечила проти доводів апеляційної скарги, вказавши, що відповідач обмежився лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області, але не надав доказів на підтвердження того, які саме обставини вплинули на господарську діяльність підприємства. Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом.
За викладеного просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Заяви, клопотання до суду апеляційної інстанції.
14 липня 2025 року представник ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» Журик А.Л. подав через систему «Електронний суд» клопотання про зупинення провадження у справі з підстав, визначених пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, до розгляду Верховним Судом справи № 650/3776/24, яка ухвалена у подібних правовідносинах.
Проаналізувавши положення п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, перевіривши матеріали клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених законом для зупинення провадження у даній справі. 
Так, відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах ( у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Тоді як, у даному випадку касаційне провадження у справі №650/3776/24, відкрито ухвалою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2025 року, а відтак відсутні обставин, які дають право зупинити провадження у справі відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України. 
Явка учасників справи.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явилися.
       Згідно ст.372 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на вказане апеляційний суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи на наявних матеріалах справи.
Позиція апеляційного суду.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Обставини справи.
Відповідно до договору про поділ спадщини від 25.09.2024 року №2-2189, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер 6520683600:02:011:0036, загальною площею 9,68 га, розташованої на території Максимо-Горьківської сільської ради Бериславського району Херсонської області.
Відповідно до договору оренди землі, зареєстрованого 08.08.2011 року №652060004000655, між ОСОБА_2 (спадкодавцем позивача) та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки.
Відповідно до додаткової угоди від 26.01.2015 року, новим орендарем земельної ділянки замість ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» стало ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС», що підтверджує зміну сторони орендаря у договорі.
Згідно з додатковою угодою від 01.01.2018 року, сторони виклали договір оренди в новій редакції, визначили новим орендарем ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та встановили нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 292 542,16 грн. Також угодою визначено розмір орендної плати у розмірі 7,65% від нормативної грошової оцінки, що становило 22 379,48 грн на рік. Пунктом 4.5 угоди передбачено, що орендна плата має виплачуватися з 01 серпня до 31 грудня кожного року.
Згідно з додатковою угодою від 18.05.2020 року, строк дії договору оренди було продовжено до 30.11.2030 року, а розмір орендної плати визначено в розмірі 7,65% від нормативної грошової оцінки, що становить 22 379,48 грн на рік.
Відповідно до умов договору оренди та додаткових угод, орендар повинен був сплатити орендну плату за період: 2022 рік — 22 379,48 грн; 2023 рік — 22 379,48 грн; 2024 рік — 22 379,47 грн. Загальна сума заборгованості становить 67 138,43 грн.
Згідно з листом-довідкою Новорайської СВА від 03.03.2025 року №01-12/432/25, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» з 24.02.2022 року і по теперішній час не здійснює господарської діяльності на відповідній території, навіть після проведення розмінування земель сільськогосподарського призначення. За наявною інформацією, орендна плата громадянам, які мають земельні ділянки (паї), не сплачується.
Докази сплати орендної плати в матеріалах справи відсутні. 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди, виходив з того, що відповідачем орендна плата за 2022-2024 роки не була сплачена, що є істотним порушенням умов договору та відповідно до ст. 651 ЦК України є підставою для розірвання договору оренди.
При цьому суд вказав, що у матеріалах справи відсутні докази, що несплата орендної плати за період 2022-2024 роки була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання зобов`язань.
Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).
Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 (провадження № 12-19гс24) зазначено, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 
Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
У цій справі, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер кадастровий номер 6520683600:02:011:0036, загальною площею 9,68 га, розташованої на території Максимо-Горьківської сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка перебуває в оренді у відповідача на підставі договору оренди від 08.08.2011 року зі змінами та в редакції згідно додаткових угод від 26.01.2015, від 01.01.2018 року, від 18.05.2020 року, в яких сторони встановили нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 292 542,16 грн, строк сплати орендної плати до 31 грудня кожного року у розмірі 7,65% від нормативної грошової оцінки, що становило 22 379,48 грн на рік. Суд дослідив, що загальна сума орендної плати за 2022 - 2024 роки становить 67 138,43 грн. Докази сплати орендної плати в матеріалах справи відсутні.
Відповідач, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», не оспорюючи факту порушення ним зобов`язання щодо сплати орендної плати за 2022-2024 роки, її розміру, посилається на те, що таке порушення сталося внаслідок непереборної сили, а саме військової агресії рф проти України, органами місцевого самоврядування навіть неодноразово розглядались питання й приймались рішення щодо податкових пільг товариству як орендареві через війну (бойові дії, окупаційні заходи, тощо), а тому на підставі положень ст. 617, ч.6 ст.762 ЦК України відповідач не може бути притягнутий до відповідальності, передбачену договором оренди чи законом.
Апеляційний суд частково погоджується з такими доводами апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.
Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин з оренди землі, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, оскільки має місце випадок та непереборна сила.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено військовий стан, який триває дотепер.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22 лютого 2025 року №376, Новорайська селищна територіальна громада, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 09.04.2022 року по 11.11.2022 року перебувала під тимчасовою окупацією. (а наразі належить до територій можливих бойових дій)
Вказана обставина не була належним чином оцінена судом першої інстанції, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про можливість орендаря користуватися спірною земельною ділянкою в період часу з 09.04.2022 року по 11.11.2022 рік і наявність обов`язку щодо сплати орендної плати за вказаний період.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що порушення зобов`язання щодо несплати орендної плати позивачу за 2022 рік сталося внаслідок існування форс-мажорних обставин, бойових дій та тимчасової окупації Новорайської селищної територіальної громади, на території якої розташована спірна земельна ділянка.
Верховний Суд у постанові від 25.06.2025 року у справі 610/941/24 вказав, що тимчасова окупація населеного пункту, в якому розташована спірна земельна ділянка, впливає на можливість орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, проводити посівну компанію, збирати врожай тощо.
Таким чином, орендар не допустив умисне порушення умов договору. Вина орендаря у не сплаті орендної плати за 2022 рік відсутня.
Враховуючи, що з 09.04.2022 року по 11.11.2022 рік Новорайська селищна територіальна громада, на території якої розташована спірна земельна ділянка перебувала під тимчасовою окупацією рф і цей факт є загальновідомим фактом і не потребує доказування, а отже відповідач не міг користуватися землею з обставин, за які він не відповідає, колегія суддів дійшла висновку про те, що в силу ч.6 ст.762 ЦК України відповідач звільнений від обов`язку сплати орендної плати за вказаний період, а тому позовні вимоги про стягнення орендної плати в цій частині не підлягають задоволенню.
Що стосується висновку суду про стягнення орендної плати за 2023 та 2024 рік і розірвання договору оренди, апеляційний суд вважає, що такий висновок суду є правильний і відповідає встановленим по справі обставинам справи та вимогам закону.
Вбачається, що відповідач не заперечував факту несплати ним орендної плати позивачу за користування його земельною ділянкою за 2023 та 2024 роки, проте стверджував, що таке порушення спричинено форс-мажорними обставинами, які перешкоджали виконати передбачений договором обов`язок із виплати орендної плати за вказаний період.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку (див. постанови ВС від 01.06.2021 у справі №910/9258/20, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21)
А отже саме відповідач мав би довести із застосуванням засобів доказування, визначених процесуальним законом відсутність своєї вини у порушенні умов договору в частині несплати орендної плати за 2023-2024 роки.
Між тим, відповідач в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належних доказів на підтвердження обставин, якими він заперечував вимоги позову суду не надав.
Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що лист ТПП №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, на який посилається відповідач має загальний інформаційний характер і адресований необмеженому колу осіб. В листі констатується настання форс-мажорних обставин (військова агресія РФ та ведення воєнного стану) в Україні, але вказаний лист не є безумовною підставою для звільнення від виконання зобов`язань за кожним окремим договором.
Частиною другою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Це означає, що для підтвердження форс-мажору в конкретному випадку, зокрема, у даній ситуації для підтвердження факту неможливості використання орендованої земельної ділянки позивача та як наслідок неможливості виконання зобов`язання зі сплати орендної плати, відповідач мав би звернутися до ТПП за отримання індивідуального сертифікату.
При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Проте в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували неможливість відповідача через форс-мажорні обставини виконати свої зобов`язання за договором оренди землі в частині сплати орендної плати позивачу за 2023 та 2024 роки. 
Посилання відповідача на те, що органами місцевого самоврядування, у зв`язку із надзвичайними та невідворотними обставинами, відповідними розпорядженнями надавались податкові пільги, не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про порушення відповідачем умов договору про оренду землі в 2023 року та 2024 році в частині несплати орендної плати за вказаний період, оскільки потенційне забруднення земель вибухонебезпечними предметами, як про це вказано у розпорядженнях начальника сільської військової адміністрації не свідчить про дійсний стан спірної земельної ділянки та повну неможливість її використання. Висновки суб`єктів протимінної діяльності щодо неможливості використання спірної земельної ділянки через її замінювання в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної інстанції щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо не виплати орендної плати за 2023-2024 роки за договором оренди земельної ділянки.
За розрахунками позивача, які не спростовуються відповідачем орендна плата за 2023 рік — 22 379,48 грн; 2024 рік — 22 379,47 грн, що загалом становить 44 758,70 грн, які і підлягають стягненню з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь позивача.
Суд першої інстанції встановивши, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» істотно порушені умови договору щодо виплати орендної плати за 2023 та 2024 рік, зробив правильний висновок про те, що вимоги позивача про розірвання договору оренди є законними та обґрунтованими та підставно задовольнив їх, з чим погоджується і апеляційний суд.
Зважаючи на вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, висновки суду першої інстанції не повною мірою відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим на підставі ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, змінити рішення суду в частині стягнення орендної плати, зменшивши суму стягнення з 67138,43 грн до 44 758,96 грн. та виключити з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на можливість використання відповідачем об`єкту оренди у період з квітня по листопад 2022 року.
Щодо судових витрат.
Відповідно во вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В силу вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.1), на правничу допомогу витрачено 10000,00 грн, за подання апеляційної скарги ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» сплатило 2906,88 грн судового збору.
Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог: майнових вимог на 66,67 % та задоволення вимоги немайнового характеру, позивач має право на відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 1292,01 грн (2422,40 грн х 66.67% х 0,8) за рахунок відповідача, на відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 6667,00 грн (10000 грн х 66,67%), а ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в розмірі 968,86 грн на відшкодування сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги за рахунок позивача (2906,88 грн х 33,33%).
Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, що належить стягнути з відповідача на користь позивача складає 6990,15 грн (1292,01 + 6667,00 - 968,86).
Повний текст постанови складений 10.09.2025 р.
Керуючись статтями 374,376,381-384 ЦПК України

ухвалив:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» - Журика Андрія Леонідовича, задовольнити частково.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 квітня 2025 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 заборгованості з орендної плати за землю змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню, з 67138,43 грн до 44 758,96 грн.
Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на можливість використання відповідачем об`єкту оренди у період з березня по листопад 2022 року.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Здійснити перерозподіл судових витрат.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 різницю в судових витратах в сумі 6990,15 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                         Л.В. Базіль

Судді:                         В.О. Бездрабко

                                                                               С.В. Радченко