ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8606/25 Справа № 203/6912/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача –Никифоряка Л.П.,
суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

Учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Дніпра від 16 червня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Колесніченко О.В.,–
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У листопаді 2024року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк», Банк) подало в суд позов проти ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 53 594,74грн. 
Існування таких вимог Банк пов`язував із тим, що 28 квітня 2006року відповідач отримала кредитну картку № НОМЕР_1 строком дії 04/13, тип - «Універсальна». В подальшому, 07 лютого 2011року відповідач отримала кредитну картку № НОМЕР_2 , строк дії 04/13, тип – «Універсальна». Відповідач з метою отримання банківських послуг підписала Анкету-заяву б/н від 21 жовтня 2011року, відповідно до умов якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що в подальшому збільшувався до 53000,00грн.
Вказував, що у процесі користування рахунком, 30 травня 2022року відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер – НОМЕР_3 , строк дії – 03/24, тип Універсальна GOLD, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком, в тому числі щодо розміру відсотків.
АТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов`язання щодо надання банківських послуг, надавши можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами, на умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту та відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням за договором, у зв`язку із чим відповідач станом на 23 жовтня 2024року має заборгованість у загальній сумі 53594,74грн, що складається із основної заборгованості по кредиту в розмірі 47064,04грн та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6530,70грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Центрального районного суду м. Дніпра від 16 червня 2025року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виснував що Банк та відповідач уклали договір шляхом підписання заяви позичальника та суд вважав, що є підтвердженими обставини щодо отриманих позичальником кредитних коштів в розмірі згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, які відповідачем не повернуті. Також суд вважав, що позивачем підтверджені обставини щодо існування між сторонами домовленості про розмір процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується підписаною відповідачем заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
14 липня 2025року ОСОБА_1 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Центрального районного суду м. Дніпра від 16 червня 2025року.
В апеляційній скарзі заявниця не погодилась з висновками суду та висловила вимогу про скасування рішення.
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що Банк в односторонньому порядку, без її відома уклав з нею угоду під назвою “договір кредиту”, а тому відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості.
Скаржниця наголошувала, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів та фінансової звітності, які б підтвердили отримання нею грошових коштів. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін, через те, що обставини якими відповідачка обґрунтовувала свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду. 
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2025року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.
07 жовтня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідачка отримала емітовану позивачем платіжну картку № НОМЕР_1 в обмін на заповнений нею 28 квітня 2006року бланк заяви-анкети, за відомостями якої відповідачка безспірно погодилася на встановлення кредитного ліміту грошового переказу на суму 1500,00гривень на умовах базової процентної ставки в розмірі 3% на місяць за методом нарахування процентів факт/360, погоджених на момент укладення договору, який у відповідності до застереження в цій заяві-анкеті пов`язаний з відкриттям позивачем банківського рахунку для обслуговування платіжної карти (а. с. 203 т.1).
21 жовтня 2011року відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та отримала емітовану позивачем платіжну карту за кредитною програмою «Універсальна» (а.с.72, 204 т.1). Вказана заява не місить умов про процентну ставку та суму кредитного ліміту.
12 травня 2016року, 01 грудня 2018року, 31 липня 2019року відповідач підписала анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.205, 206 208, 209 т.1). Вказані заяви не містять умов про процентну ставку та суму кредитного ліміту.
За даними довідки АТ КБ «Приватбанк» від 28 жовтня 2024року (т.2 а.с.126) про емітовані та видані відповідачці картки відповідачці видавались наступні картки: -28 квітня 2006року карта «Універсальна» № НОМЕР_1 строком дії 04/13; -07 лютого 2011року карта «Універсальна» № НОМЕР_2 строком дії 04/13; -03 квітня 2013року карта «Універсальна з фото» № НОМЕР_4 строком дії 04/17; -11 грудня 2013року карта «Універсальна Gold» № НОМЕР_5 строком дії 08/17; -12 травня 2016року карта «Універсальна Gold» № НОМЕР_6 строком дії 06/18; -19 травня 2018року карта «Універсальна Gold» № НОМЕР_7 строком дії 03/22; -30 травня 2022року карта «Універсальна Gold» № НОМЕР_3 строком дії 03/24.
30 травня 2022року відповідачка підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (т.1 а.с.73-84) на відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами п.п.1.2, 1.3 розділу «Істотні умови договору «Кредитні картки» якої розмір кредитного ліміту для карти «Універсальна Gold» не перевищує 200 000,00грн строком кредитування 12 місяців з пролонгацією, на споживчі цілі, зі сплатою 40,8 відсотків річних для карт «Універсальна Gold».
Розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн, щомісячно; 10% від заборгованості, але не менше 100,00грн щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення.
Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 20 жовтня 2024року про зміну ліміту кредитної картки, оформленої ОСОБА_1 , з встановленого у 1500,00грн за договором від 28 квітня 2006року до збільшення 11 грудня 2013року до 8000,00 грн, у 53 000,00 грн - 24 січня 2023року, після чого зменшувався до суми у 47 820,00грн з 24 січня 2014року, а 03 червня 2024року кредитний ліміт встановлений на рівні 0грн. (т. 2 а.с.127).
За даними виписки по рахунку за період з 23 серпня 2006року по 01 жовтня 2024року (т.1 а.с.45-71), дані якої узгоджується з даними розрахунку позивача (т.1 а.с.11-44) відповідачка регулярно користувалась кредитними коштами позивача, здійснюючи оплату кредитної заборгованості, зокрема, в останнє 12 липня 2024року на суму 1500,00грн. 
Відповідачка станом на 23 жовтня 2024року має заборгованість у загальній сумі 53594,74грн, що складається із основної заборгованості по кредиту в розмірі 47064,04грн та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6530,70грн.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що підписана відповідачкою заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг містить відомості про розмір отриманого кредиту, строк видачі кредиту, розмір процентної ставки та порядок повернення кредиту. 
Як правову підставу для задоволення позову суд першої інстанції виснував, що відповідачка розуміла та була ознайомлена з умовами кредитного договору, погодилася з ними, підписуючи Анкети-заяви та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, при цьому взяті на себе зобов`язання відповідачка належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. 
Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частина перша статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включені до заяви позичальника чи містяться в Умовах і Правилах надання банківських послуг, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов та їх погодження сторонами кредитного договору, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору.
Позовні вимоги щодо стягнення процентів Банк обґрунтовував наявністю домовленостей про процентну ставку за кредитним договором, що малася в Заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 30 травня 2022року, в яких умова щодо процентної ставки погоджена з позичальником під його підпис.
Розроблені Банком умови договору приєднання повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що інша сторона договору лише приєднується до тих умов, з якими вона ознайомлена.
Однак рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами, без встановлення відповідних фактів.
За недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо ознайомлення позичальника  ОСОБА_1  з Умовами та Правилами надання банківських послуг, такі Умови та Правила не можуть бути частиною договору.
Зазначення в заяві позичальника про ознайомлення позичальника з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає Банк.
Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.
Водночас, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк»не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Заразом, підтверджені обставини та дії позичальника щодо погодження останнім з Банком умов про проценту ставку в певному розмірі та на умовах зазначених в письмових документах.
Вираження волі позичальника відбулось вчиненням певних дій, та суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в матеріалах справи наявні докази направленості волі та погодження сторони договору умов з приводу процентної ставки за кредитом, та умов з цього приводу відображених в Заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 30 травня 2022року.
Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 30 травня 2022року містить підпис відповідачки  ОСОБА_1 , зазначено базовий розмір процентів, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.
Отже, умови кредитування щодо сплати процентів передбачені безпосередньо в Заяві позичальника, що особисто підписана відповідачем.
Підписанням Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 30 травня 2022року без будь-яких застережень відповідачка підтвердила, що вона обізнана та погодилася з усіма умовами такого договору. Та обставина, що відповідачка тривалий час вносила плату відповідно до умов зазначеної вище угоди, вказує на вільне волевиявлення позичальниці в момент укладення правочину, повну обізнаність та погодження з умовами кредитування.
Зміст зобов`язання в наведених Анкетах-заявах та Заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 30 травня 2022року викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз Анкет-заяв, наданого Банком розрахунку, банківської виписки та довідок дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін договору зводилась до отримання коштів, які позичальниці зобов`язана повернути, із сплатою процентів за кредитним договором в розмірі та умовах погоджених сторонами.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру процентів за кредитним договором; наявні відомості про те, що саме  ОСОБА_1  погодилась з умовами з приводу процентної ставки за кредитом; та Банком доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин була складена Заява позичальника від 30 травня 2022року, та хто ознайомлений з викладеними в ній умовами.
Отже, в матеріалах справи наявні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування процентів за кредитним договором.
Задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про надання позивачем належних та допустимих доказів укладення з відповідачем кредитного договору, враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилалась на те, що Банк в односторонньому порядку, без її відома уклав з нею угоду під назвою “договір кредиту”, а тому відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості, проте вищевикладені та встановлені судом обставини щодо справжньої волі сторін договору, яка зводилась до отримання відповідачкою коштів від Банку, спростовують такі доводи відповідача. 
Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів та фінансової звітності, які б підтвердили, на її думку, не отримання нею грошових коштів, не приймаються апеляційним судом до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку –розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково –зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок –це процесуальний обов`язок суду.
Звертаючись до суду з цим позовом позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості та виписку по рахунку відповідачки.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Водночас, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020року у справі № 760/7792/14-ц.
За даними виписки по рахунку за період з 23 серпня 2006року по 01 жовтня 2024року (т.1 а.с.45-71), дані якої узгоджується з даними розрахунку позивача (т.1 а.с.11-44) відповідачка регулярно користувалась кредитними коштами позивача, здійснюючи оплату кредитної заборгованості, зокрема, в останнє 12 липня 2024року на суму 1500,00грн. 
Судом встановлено, що виникнення заборгованості по боргових зобов`язаннях та їх розмір станом на 23 жовтня 2024року підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку відповідачки, що свідчить про те, що судом досліджувались первинні документи.
Крім того, судом було встановлено, що матеріали справи не містять доказів на спростування відображеної у розрахунку заборгованості  ОСОБА_1 перед позивачем.
Вказане свідчить про те, що судом першої інстанції було належним чином перевірено розрахунок заборгованості, виписку по рахунку та оцінено їх в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами.
Відповідач  ОСОБА_1  не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк», не довела відсутність заборгованості. 
Натомість наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт видачі та отримання відповідачкою  ОСОБА_1 кредитних коштів, про що свідчать підпис у кредитному договорі, в якому погоджено між сторонами всі істотні умови, порядок отримання та погашення заборгованості, наслідки невиконання зобов`язань за договором, а розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку підтверджується факт користування кредитними коштами та вчинення відповідачем дій щодо часткового погашення заборгованості.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Одночасно, заявницею апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які вона не змогла повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідачка надала пояснення та докази щодо обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх заперечень.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Центрального районного суду м. Дніпра від 16 червня 2025року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 12 листопада 2025року.

Судді: