Справа № 163/2477/24 	Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А. 	
Провадження № 22-ц/802/1059/25  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
25 вересня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопкової Марії Сергіївни на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 07 липня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Вимоги обґрунтовано тим, що кредитний договір № 876764028 від 26.01.2021 відповідач як позичальник уклала із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». За умовами кредитного договору відповідач на свою банківську картку НОМЕР_1 отримала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти в сумі 17 060,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Право вимоги до відповідача за цим кредитним договором перейшло до позивача ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договору факторингу від 30.09.2024, укладеного із ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс», яке у свою чергу набуло права вимоги до відповідача за укладеним із ТОВ «Таліон Плюс» договором факторингу від 04.08.2021, яке, у свою чергу, набуло права вимоги до відповідача на підставі укладеного із первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу від 28.11.2018 з подальшими додатковими угодами. Відповідач свого кредитного зобов`язання не виконувала, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість в загальній сумі 40296,81 гривень, з яких:8943,88 грн - заборгованість по кредиту, 31346,93 гривень – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.
       Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 07 липня 2025 рокупозов задовольнити частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 7 107 (сім тисяч сто сім) гривень 52 копійки заборгованості за кредитними договорами №876764028.
У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2014 (дві тисячі чотирнадцять) гривень 29 копійок.
       Не погоджуючись з рішенням суду,представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопкова М. С. подала апеляційну скаргу, в якій,посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове – про задоволення позову та відшкодування судових витрат по сплаті судового збору і за надання професійної правничої допомоги в судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідачка своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалась та відзив на апеляційну скаргу не подала, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 26.01.2021 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Відповідач з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку Закону України «Про електронну комерцію» уклали договір № 876764028 (далі - Договір), за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надає ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 17 060,00 гривень на 30 днів від дати отримання кредиту («Дисконтний період») (п.п.1.1., 1.2. Договору).
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування Позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час Пільгового періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.(п.1.3. Договору).
За користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 51,10 п`ятдесят одна цілих одна десята процентів річних, що становить 0,14 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (п.п.1.4., 1.4.1).
Такі ж умови щодо строку кредитуваннята відсотків передбачені у паспорті споживчого кредиту до Договору №876764028 від 26.01.2021 та такі розрахунки відповідають графіку платежів, що є додатком №1 до Договору.
Перерахування кредитних коштів в сумі 17060,00 грн на банківський рахунок відповідача, який вона зазначила у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 26.01.2021, підтверджується наданою АТ «ТАСКОМБАНК» інформацією від 08.08.2024 за №3980/47.1-БТ та платіжним дорученням від 26.01.2021.
Відповідно до зробленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованість ОСОБА_3 станом на 11.05.2021 становить 29592,61 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 8949,88 грн та несплачених відсотків в сумі 20 642,73 грн.
Право вимоги до ОСОБА_3 за указаним кредитним договором на суму заборгованості 29 592,61 грн відповідно до реєстру прав вимоги перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі укладеного із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та подальших додаткових угод № 19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, №31 та №32 від 31.12.2022.
ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до ОСОБА_3 компанії «Онлайн Фінанс» на підставі укладеного договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та подальших додаткових угод №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 40296,81 грн.
Відповідно до зробленого ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку заборгованість ОСОБА_3 станом на 30.05.2023 становить 40296,81 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 8949,88 грн та несплачених відсотків в сумі 31346,93 грн.
Також відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
30.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №3009/24 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 40296,81 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому - передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також судом встановлено, що розрахунок заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», розрахунок ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та розрахунок заборгованості ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не відповідають один одному.
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало право вимоги за договором №876764028 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в сумі більшій ніж отримало від первісного кредитора.
З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» також встановлено, що відповідачем був здійснений платежі на суму 10669 грн, що зараховано було в погашення тіла кредиту на сумі 8110,12 грн та на погашення відсотків в сумі 2558,88 грн.
Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про її невідповідність умовам укладеного з відповідачем договору №876764028 від 26.01.2021.
Так, строк кредитування є 30 днів, з 26 січня 2021 року по 25 лютого 2021 року, що чітко визначено у п.1.2 договору.
Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, не додано.
Пункт 1.4 договору передбачає нарахування інших процентів у випадку користування кредитом понад строк договору, разом з тим очевидним є те, що в такому випадку сторони повинні погодити такий новий строк договору.
За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного строку кредитування відбулася пролонгація кредиту.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 25 лютого 2021 року, є безпідставним.
Право кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 25 лютого 2021 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
При визначені суми заборгованості суд врахував відсоткову ставку 0,14% за один день користування кредитом, та зазначені первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відомості про здійснений відповідачем платіж в сумі 10669,00 грн та зарахував його в рахунок погашення заборгованості, а саме: по тілу кредиту: 8110,12 грн; по процентах: 2558,88 грн. Таким чином сума заборгованості за тілом кредиту становить 17060,00-8110,12=8949,88 грн, за відсотками (17060,00*0,14%) *30 =716,52 грн.
Оскільки заборгованість за відсотками відповідачем сплачена, сума сплачених відсотків перевищує суму, яка підлягала до стягнення з відповідача по відсотках, різницю слід зарахувати в суму погашення тіла кредиту, а саме 1842,36 грн. (2558,88-716,52), після чого сума заборгованості за тілом кредиту буде становити 17060 - 8110,12 - 1842,36 =7107,52 грн.
Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Аналізуючи наведені договори, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що надані копії договорів факторингу, реєстри прав вимоги свідчать про належне відступлення прав вимоги у спірних правовідносинах.
Посилання в апеляційній скарзі на необхідність стягнення усієї заявленої позивачем суми заборгованості за кредитним договором  відхиляються апеляційним судом з таких підстав.
Згідно умов п. 1.2. Кредитного договору кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»).
У цій справі кредит надано 26.01.2001 року і згідно з підписаним сторонами графіком розрахунків термін платежу визначено – 25 лютого 2021 року.
У пункті 1.3. кредитного договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови, якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду.
Так, згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідачем був здійснений платежі на суму 10669 грн, що зараховано було в погашення тіла кредиту на сумі 8110,12 грн та на погашення відсотків в сумі 2558,88 грн, а тому в силу вимог п. 1.3. Договору, а також розділу 4 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 25 лютого 2021 року, строк дії Дисконтного періоду, тобто його подальшої пролонгації за умовами договору не відбувалося.
Таким чином, станом на 05.03.2021 відповідач сплатила кредитору 10669 грн тіла що зараховано було в погашення тіла кредиту на сумі 8110,12 грн та на погашення відсотків в сумі 2558,88 грн, тобто ці кошти внесено після закінчення строку користування кредитом.
Таким чином, відповідач сплатила відсотки за користування кредитом у розмірі 2558,88 грн та частково тіло кредиту у розмірі 8110,12 грн, у зв`язку із чим залишилася не погашеною заборгованість по тілу кредиту по договору позики у розмірі 7107,52грн, яку суд першої інстанції вірно вирахував та стягнув з відповідача на користь позивача.
Нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У позовній заяві до стягнення заявлено лише заборгованість по тілу кредиту і заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом (а. с. 2-9).
Вимог про стягнення коштів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України із зазначенням їх розміру та наведенням розрахунку – позивач не заявляв.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 15 ЦПК України).
Так, перевіряючи реальність надання позивачу професійної правничої допомоги суд зазначає, що в матеріалах справи містяться договір про надання правничої допомоги №0110/24 від 01.10.2024, додаткову угоду до Додоговору про надання правничої допомоги, укладені між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»; акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2024, протокол погодження вартості послуг від 01.10.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Надані представником позивача документи відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги адвоката у даній справі.
За таких обставин, суд першої інстанції, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи, а саме: співмірність суми витрат зі складністю справи, яка з огляду на характер спірних правовідносин не є складною і розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; відповідність суми понесених витрат критеріям співмірності необхідних і достатніх витрат, реальності і розумності з урахуванням фактично наданих послуг з правової допомоги; значення справи для відповідача; часткове задоволення позову, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру цих витрат навіть з урахуванням часткового задоволення позову та стягнення з позивача на користь відповідача 3500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується, що судом вірно оцінено усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, дійшов висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід задовольнити частково
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскарженого рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопкової Марії Сергіївни залишити без задоволення.
Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 07 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий – суддя 

Судді