ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" серпня 2025 р.                                                                  Справа №914/827/25
м. Львів
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                             Бойко С.М.,
суддів:                                                                                           Бонк Т.Б.,
                                                                                                    Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Бабій М.М.
явка учасників справи: 
від позивача: Онищук М.Б.;
від відповідача: Гарбузюк Р.О.,

розглянув апеляційну скаргу  акціонерного товариства “Укртрансгаз” №1001ВИХ-25-3419 від 11.06.2025,
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.05.2025, суддя Щигельська О.І., м.Львів, 
про призначення експертизи
у справі № 914/827/25
за позовом акціонерного товариства “Укртрансгаз”, м.Київ
до відповідача акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”, м.Львів
про стягнення заборгованості в сумі 853 101 381,35 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про призначення експертизи
Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про стягнення заборгованості у сумі 853 101 381,35 грн.
18.04.2025 до Господарського суду Львівської області від відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи (вх. № 1662/25).
У поданому клопотанні про призначення судової експертизи за вх. № 1662/25 від 18.04.2025, відповідач зазначає про те, що протягом всього спірного періоду позивач примусово закачував газ у його газопроводи, частину обсягів (понад підтверджені номінації) газу закачував без правових підстав і всупереч норм Кодексу ГТС.
АТ «Львівгаз» посилається на ті обставини, що жодних дій для відбору газу не вчиняв, а саме позивач шляхом регулювання свого обладнання на газорозподільних станціях (далі – ГРС), яке забезпечує створення тиску у суміжних газопроводах, та шляхом регулювання запірної арматури на своїх газопроводах здійснював закачування газу. 
У зв`язку з наявністю суперечностей у твердженнях сторін щодо фактичних дій із закачування чи відбору газу, а також зважаючи на технічну складність обладнання та інфраструктури, що використовується для передачі газу між газотранспортною системою та розподільними мережами, і неможливість встановити відповідні обставини без спеціальних знань, відповідач просить призначити інженерно-технічну експертизу. Проведення такої експертизи, на переконання відповідача, дозволить суду достовірно встановити, хто саме вчиняв дії з переміщення газу, чи мав технічну можливість це робити. 
Висновки експерта матимуть вирішальне значення для встановлення причин виникнення негативного небалансу та надання правової оцінки діям кожної зі сторін у межах спірних правовідносин.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.05.2025 клопотання представника акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” про призначення судової експертизи за вх. № 1662/25 від 18.04.2025 задоволено.
Призначено по справі №914/827/25 судову експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:
- акціонерне товариство “Укртрансгаз” на газорозподільних станціях, які визначені Додатком 3 до договору транспортування природного газу № 1512000709 від 17.12.2015, закачувало газ у розподільні газопроводи, чи АТ “Львівгаз” на газорозподільних станціях відбирало газ у свої газопроводи ?
- Які саме технологічні операції вчинялися кожною з сторін при передачі газу на ГРС у розподільні газопроводи?
- Чи була у АТ “Львівгаз” технічна можливість відбирати газ на ГРС у розподільні газопроводи ?
- Чи була у АТ “Львівгаз” технічна можливість припинити (обмежити) приймання газу у розподільні газопроводи понад обсяги підтверджених Оператором ГТС номінацій безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу?
- Чи була у акціонерного товариства “Укртрансгаз” технічна можливість припинити (обмежити) закачування газу у розподільні газопроводи безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу, виходячи з обсягів підтверджених номінацій замовників послуг транспортування газу?
Проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Оплату за проведення експертизи попередньо покладено на відповідача - акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”.
Ухвала суду обґрунтована тим, що предметом доказування є обставини передачі газу в точках виходу з ГТС, які входять до складу послуг транспортування. У справі існує спір щодо характеру дій сторін — відбору чи примусового закачування газу, що зумовлює виникнення негативного добового небалансу. Встановити ці обставини без спеціальних знань, у тому числі технічних характеристик обладнання, неможливо. 
Суд дійшов висновку, що наявні у справі докази є взаємно суперечливими, а оцінка таких доказів потребує спеціальних знань і відповідно проведення інженерно-технічної експертизи. 
Призначення експертизи є необхідним для повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи, що відповідає вимогам частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи
11.06.2025 на адресу Західного апеляційного господарського суду через систему “Електронний суд” надійшла апеляційна скарга акціонерного товариства “Укртрансгаз” №1001ВИХ-25-3419 від 11.06.2025 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.05.2025 про призначення експертизи у справі № 914/827/25.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при постановленні ухвали про призначення судової експертизи, суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання АТ «Львівгаз» всупереч вимогам ч. 1 ст. 99 ГПК України, оскільки така експертиза була призначена за відсутності обґрунтованої потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних обставин, що входять до предмета доказування у справі №914/827/25. 
Позовні вимоги ґрунтуються на умовах договору транспортування природного газу та положеннях Кодексу газотранспортної системи, які передбачають обов`язок замовника послуг транспортування сплачувати вартість негативних добових небалансів на підставі розрахунків оператора ГТС. Наявність негативного небалансу є достатньою правовою підставою для виникнення у відповідача зобов`язання з оплати. Законодавство та умови договору не передбачають необхідності додаткового підтвердження факту фізичного балансування. Відповідно, питання, поставлені на вирішення експерту, не стосуються предмета доказування у справі та не мають значення для її вирішення.
У постанові Західного апеляційного господарського суду від 09.09.2024 у справі №914/2441/21 встановлено, що АТ «Львівгаз» здійснював господарську діяльність як оператор ГРМ, яка була можливою виключно за умови надходження природного газу з ГТС позивача. У цій же справі встановлено факт та обсяги відбору відповідачем природного газу з газотранспортної системи у період травня – грудня 2019 року.
Таким чином, наявність негативного небалансу та укладений між сторонами договір транспортування природного газу є достатніми правовими підставами для стягнення вартості врегулювання таких небалансів. 
Призначення експертизи є необґрунтованим, оскільки суд має всі необхідні докази та преюдиційні обставини для самостійного встановлення наявності та обсягу небалансу.
Технічні характеристики ГТС чи ГРМ не мають значення для вирішення спору, оскільки у спірний період договір виконувався, а відповідач здійснював ліцензовану діяльність з розподілу природного газу, що передбачає виробничо-технологічні витрати у вигляді відбору газу з ГТС.
Обсяг добового небалансу визначається як різниця між алокаціями подачі та відбору газу відповідно до п. 1 гл. 6 розд. XIV Кодексу ГТС. Обсяги відбору вже встановлені в межах справи №914/2441/21, а обсяги подачі підтверджуються торговими сповіщеннями та звітністю АТ «Львівгаз» (зокрема за формою №8в-НКРЕКП-газмоніторинг), які є належними та допустимими доказами. Отже, встановлення цих обставин не потребує залучення експерта.
23.06.2025 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.05.2025 про призначення експертизи у справі № 914/827/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2025 справу № 914/827/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства “Укртрансгаз” №1001ВИХ-25-3419 від 11.06.2025 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.05.2025 про призначення експертизи у справі № 914/827/25.
Ухвалою від 10.07.2025 призначено справу №914/827/25 до розгляду у судовому засіданні на 27.08.2025.
У судове засідання 27.08.2025 з`явились представники сторін.
Представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги, навела доводи аналогічні викладеним у ній, просила її задоволити.
Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. При цьому наводив доводи, аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Переглянувши ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ “Укртрансгаз” (оператор) та публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “Львівгаз” (замовник) 17.12.2015 року уклали Договір транспортування природного газу №1512000709, згідно з пунктом 2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.
Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Договором транспортування природного газу №1512000709 від 17.12.2015 року.
Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача 853 101 381,35 грн., з яких : 424 756 822,67 грн. заборгованість з оплати добових небалансів, 46 503 260, 59 грн. пеня, 66 244 247,33 грн. три відсотки річних від простроченої суми та 315 597 050,75 грн. інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з компенсації добових небалансів природного газу, які мають бути сплачені ним на підставі договору транспортування природного газу № 1512000709 від 17.12.2015 року в частині здійснення своєчасної оплати послуг балансування обсягів природного газу за березень, квітень, травень, червень 2019 року.
У позовній заяві позивач стверджує про виникнення у АТ «Львівгаз» негативних добових небалансів внаслідок відбору АТ «Львівгаз» газу з газотранспортної системи без подання обсягів газу до газотранспортної системи та несанкціонований відбір з газотранспортної системи відповідача природного газу, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу. 
Необхідно зазначити, що транспортування газу включає у себе 3 складові частини: приймання-передачу газу на точках входу в ГТС, переміщення газу магістральними газопроводами та передачу газу замовнику після його транспортування на точках виходу з ГТС.
Передача газу на точках виходу могла відбуватись у спосіб відбору газу (несанкціонованого відбору) відповідачем або закачуванням газу у газорозподільчий газопровід позивачем.
Вимоги позову ґрунтуються на обставинах безпідставного та несанкціонованого відбору газу відповідачем з газотранспортної системи.
В обґрунтування своїх заперечень АТ «Львівгаз» стверджує, що протягом всього спірного періоду позивач примусово закачував газ у його газопроводи, частину обсягів газу закачував взагалі без правових підстав і всупереч норм Кодексу ГТС.
При цьому позивач мав технічну можливість надлишкові обсяги газу у трубопроводи відповідача не закачувати, а відповідач не мав технічної можливості перешкодити закачуванню цих обсягів газу.
Спір в частині обсягів передачі газу відсутній, ці обсяги підтверджуються актами приймання-передачі газу, складеними на виконання умов Технічної угоди за формою Додатка 5 до неї, які на стадії встановлення обставин справи і перевірки їх доказами будуть досліджуватися судом. Відсутність спору щодо обсягів переданого газу не може мати значення для з`ясування судом обставин відбору або закачування газу.
Апеляційний суд зазначає, що надання послуг фізичного транспортування газу і врегулювання небалансів не є взаємопов`язаними з наданням доступу до потужності і не реалізуються одночасно. 
Ці висновки спростовують доводи апелянта, що встановлення судом обставин користування АТ «Львівгаз» потужністю точок виходу з ГТС свідчить про виникнення у АТ «Львівгаз» конкретно визначених небалансів і можуть бути підставою для відмови у призначенні експертизи щодо з`ясування обставин, пов`язаних з транспортуванням газу в частині приймання газу після його транспортування в точках виходу з ГТС.
Окрім того, постанова Західного апеляційного господарського суду від 09.09.2024 у справі №914/2441/21, всупереч доводам апелянта, не містить встановлених судом обставин відбору газу з ГТС, а лише обставини передачі газу.
Обставини передачі газу на точках виходу підлягають встановленню судом, як невід`ємна складова частина послуг, що спростовує доводи позивача щодо не входження обставин відбору чи примусового закачування газу та виникнення у відповідача негативного небалансу внаслідок відборів газу з ГТС до предмета доказування.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до приписів ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17.
Призначення судової експертизи віднесено до компетенції суду за наявності умов, передбачених частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України і таке призначення не може розцінюватися, як порушення норм процесуального права. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20.
Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві викликана тим, що в процесі здійснення правосуддя, суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних досліджень.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006, яке відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Дана правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.
Підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи, для такого з`ясування необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.
Зі змісту ст.41 ГПК України випливає, що саме суд визначає при розгляді справи наявність таких питань та, відповідно, вирішує питання необхідності призначення певного виду судової експертизи у справі. Також, слід зазначити, що згідно положень чинного законодавства та вказаної статті зокрема, суд має право, на його розсуд, призначити експертизу у разі такої необхідності, проте, не обов`язок.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 3 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи, суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість призначення судової експертизи у даній справі.
Колегія суддів вважає з  висновок місцевого господарського суду про те, що за відсутності узгодженої позиції сторін щодо факту та обсягу надання послуг балансування у спірний період, призначення експертизи є необхідним для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх фактичних обставин справи.
Вирішення спору без встановлення технічно складних питань, пов`язаних із фактичним прийманням газу в точках виходу з газотранспортної системи та можливим виникненням небалансів, створює ризик ухвалення судового рішення без належного дослідження істотних доказів, що суперечить принципам господарського судочинства.
Враховуючи, що апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності призначення судової експертизи, а також з огляду на відсутність заперечень позивача щодо обраної експертної установи, колегія суддів вважає обґрунтованим і правомірним доручення проведення експертизи Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.
Окрім того, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції правомірно зупинив провадження у справі на час проведення експертизи, що відповідає вимогам пункту 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України.
У цій справі апеляційний суд дійшов висновку, що викладені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого господарського суду. 
Оскільки апеляційним судом не виявлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушень норм процесуального права в межах апеляційного оскарження, то і підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали також не має, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін оскаржену ухвалу суду першої інстанції, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу акціонерного товариства “Укртрансгаз” №1001ВИХ-25-3419 від 11.06.2025 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.05.2025 – залишити без змін.
Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.09.2025.

Головуючий суддя                                                                      Бойко С.М.

Суддя                                                                                          Бонк Т.Б.

Суддя                                                                                          Якімець Г.Г.