ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/2085/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 жовтня 2025 року                                                                                       м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
за участю секретаря                                         Ольшевської Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 06.06.2025) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
-          визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 14.06.2019 №259 «Про звільнення ОСОБА_1 »; 
-          поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектора правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області з 18.06.2019; 
-          стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.06.2019 по день ухвалення рішення у даній справі.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 14.06.2019 №259 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектора правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області з 19.06.2019. Стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.06.2019 по день ухвалення рішення у даній справі, 316441,35 грн.
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 у справі №620/2085/19, а саме «Зобов`язати Державну інспекцію архітектури та містобудування України, поновити ОСОБА_1 на посаді, яка рівнозначна посаді завідувача сектора правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області».
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 у справі №620/2085/19 відмовити повністю.
Суд першої інстанції виходив з того, що у боржника є встановлений чинним законодавством термін для добровільного виконання рішення, а також те, що матеріали справи не містять доказів, які свідчили б про те, що існують обставини, що ускладнюють виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 у справі № 620/2085/19, тому аргументи заявника, наведені в заяві, про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду не є достатніми для задоволення заяви.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову ухвалу про задоволення заяви. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що без зміни способу виконання судового рішення права позивача не будуть поновленні у повному обсязі. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі № 620/2085/19, визнано протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 14.06.2019 №259 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектора правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області з 19.06.2019; стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.06.2019 по день ухвалення рішення у даній справі - 316441,35 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про зміну способу виконання рішення суду заявник просить суд змінити резолютивну частину рішення суду шляхом зобов`язання Державну інспекцію архітектури та містобудування України, поновити ОСОБА_1 на посаді, яка рівнозначна посаді завідувача сектора правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області».
Також зазначив, що ухвалою суду від 05.06.2025 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому листі №620/2085/19 - задоволено частково; замінено сторону у виконавчому провадженні № 70111071 з виконання виконавчого листа №620/2085/19 від 27.09.2022 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектора правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області з 19.06.2019, Державну архітектурно-будівельну інспекцію України на правонаступника Державну інспекцію архітектури та містобудування України; у задоволенні решти заяви відмовлено.
Враховуючи відсутність підстав для встановлення чи зміни способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №620/2085/19, суд першої інстанції відмови у задоволенні поданої заяви.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.
Згідно з частинами 1, 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.
Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.
Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб і порядок виконання рішення суду. При цьому під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб та наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами.
Таким чином, для зміни способу і порядку виконання судового рішення, підставами є обставини, які роблять виконання неможливим.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у боржника є встановлений чинним законодавством термін для добровільного виконання рішення, а також те, що матеріали справи не містять доказів, які свідчили б про те, що існують обставини, що ускладнюють виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 у справі №620/2085/19, тому аргументи заявника, наведені в заяві, про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду не є достатніми для її задоволення.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що під час судового засідання 02.10.2025 представником відповідача надано суду копію листа Державної інспекції архітектури та містобудування України №2409/05/12-25 від 01.10.2025 та копію наказу Державної інспекції архітектури та містобудування України №526-к від 01.10.2025, відповідно до змісту яких встановлено, що позивача з 19.06.2019 поновлено на посаді завідувача сектора правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області (підстава: рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі №620/2085/19, вимога державного виконавця від 29.09.2025 №70111071/6-20.1).
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки з огляду на встановлені у справі обставини відсутні обставини, які роблять виконання неможливим.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 06.10.2025.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

Судді:                                                                                                                В.О. Аліменко

                                                                                                               Н.В. Безименна