ОКРЕМА ДУМКА
судді Великої Палати Верховного Суду Ткачука О. С.
на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 липня 2025 року у справі № 826/15959/18 (провадження № 11-35апп25) про зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити посадовий оклад, встановлений для судді Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, не згодний із судовим рішенням може письмово викласти свою окрему думку.
Суть спору 
1.  5 червня 2003 року Верховна Рада України постановою № 956-ІV обрала позивача на посаду судді Верховного Суду України безстроково.
2.  В Україні відбулося кілька етапів судової реформи. 
3.  Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року 
№ 1402 VІІІ (далі - Закон № 1402) передбачалося, зокрема, утворення Верховного Суду; припинення діяльності та ліквідацію Верховного Суду України; проведення конкурсу на посади суддів Верховного Суду; надання лише суддям, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), права на отримання суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання у розмірах, визначених цим  Законом.
4.  Закон № 1402 став предметом перегляду Конституційним Судом України.
5.  Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року 
№ 2-р/2020 неконституційними визнані такі положення цього Закону:
-       з дня початку роботи Верховного Суду, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються. До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» 2010 року;
-       судді Верховного Суду України мають право брати участь у конкурсі на посади суддів Верховного Суду у відповідних касаційних судах у порядку, визначеному Законом;
-       право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
6.  Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України розпочав роботу з 15 грудня 2017 року. Того ж дня Верховний Суд України припинив діяльність зі здійснення правосуддя.
7.  Позивач не брав участі у конкурсних процедурах на посаду судді Верховного Суду.
8.  30 червня 2022 рокуОСОБА_1 подав до Вищої ради правосуддя (далі - Вища рада правосуддя, ВРП) заяву про звільнення його з посади судді Верховного Суду у відставку.
9.  Рішенням від 23 лютого 2023 року № 136/0/15-23 Вища рада правосуддя звільнила ОСОБА_1 з посади судді Верховного Суду України у зв`язку з поданням заяви про відставку; встановила, що право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у ОСОБА_1 з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років.
10.  Граничний строк перебування позивача на посаді судді, відповідно до статті 126 Конституції України, закінчився 2 серпня 2022 року.
11.  21 листопада 2023 року Верховна Рада України ухвалила Закон «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 щодо забезпечення безперервності здійснення правосуддя найвищим судом у системі судоустрою України» (далі - Закон 3481-IX). Закон набрав чинності 27 грудня 2023 року.
12.  Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 приведено у відповідність до Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року, зокрема, врегулювано питання продовження суддівської кар`єри для суддів Верховного Суду України.
13.  30 квітня 2024 року Вища рада правосуддя ще раз звільнила ОСОБА_1 з посади судді у відставку. Цього разу з посади судді Верховного Суду. Своє попереднє рішення ВРП не скасувала і не змінила.
14.  Спір у цій справі виник у зв`язку із відмовою виконувача обов`язків Голови Верховного Суду України здійснити перерахунок посадового окладу позивача. Відмова обґрунтована відсутністю необхідних результатів проходження позивачем кваліфікаційного оцінювання.
15.  У вересні 2018 рокупозивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Верховного Суду України, Верховного Суду у якому просив:
- зобов`язати Верховний Суд України здійснити перерахунок заробітної плати (щомісячного довічного грошового утримання) відповідно до Закону № 1402-VIII) з 1 січня 2017 року по теперішній час;
- зобов`язати ВС України виплатити належну йому заробітну плату (щомісячне довічне грошове утримання);
- зобов`язати ВС провести необхідне фінансування видатків на забезпечення перерахунку його заробітної плати.
Рішення судів
16.     Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 26 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року, позов задовольнив частково. Зобов`язав Верховний Суд України здійснити перерахунок заробітної плати судді на підставі Закону 
№ 1402-VIII з 1 січня 2017 року по теперішній час та виплатити належну заробітну плату. В іншій частині позову відмовив.
17.  Не погодившись з такими судовими рішеннями в частині задоволення позовних вимог, Верховний Суд України звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив судові акти у зазначеній частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
18.  Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 25 листопада 2021 року відкрив провадження, а ухвалою від 16 січня 2025 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) на підставі частини п`ятої статті 346 КАС України. Мотивував тим, що ця справа містить виключні правові проблеми і ці проблеми не можуть бути вирішені відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права.
Мотиви судового рішення Великої Палати Верховного Суду
19.  Велика Палата ухвалою від 19 лютого 2025 року прийняла цю справу до розгляду, а постановою від 10 липня 2025 року касаційну скаргу Верховного Суду України задовольнила, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог скасувала. У цій частині ухвалила нове рішення, яким у задоволенні позову відмовила.
20.  Аналізуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, Велика Палата дійшла висновку, що право судді на отримання суддівської винагороди у (більшому) розмірі, передбаченому Законом № 1402-VIII, було поставлено в залежність від зарахування судді до штату Верховного Суду за результатами конкурсу. Разом з тим, пунктом 7 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII для суддів Верховного Суду України, які не були зараховані до штату Верховного Суду, було прямо визначено, що, зокрема їхня суддівська винагорода продовжує регулюватися Законом № 2453-VI.
21.  При вирішенні спору Велика Палата врахувала, що на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 законодавець прийняв Закон України від 9 грудня 2023 року № 3481-IX (далі - Закон № 3481-IX) [набрав чинність 27 грудня 2023 року], яким передбачив механізм переведення суддів Верховного Суду України до штату Верховного Суду відповідної спеціалізації за наказом Голови Верховного Суду.
22.  Момент виникнення у суддів Верховного Суду України права на суддівську винагороду за Законом № 1402-VIII законодавець пов`язав з датою їх зарахування до штату Верховного Суду.
23.  Отже, враховуючи, що станом на дату ухвалення судом першої інстанції рішення позивач перебував у штаті Верховного Суду України та відсутність на той момент норм закону щодо переведення суддів Верховного Суду України до Верховного Суду, Велика Палата зазначила, що в позивача не виникло право на посадовий оклад судді Верховного Суду, адже він не був зарахований до його штату.
ПІДСТАВИ ВИСЛОВЛЕННЯ ОКРЕМОЇ ДУМКИ
24.  Вважаю, що вирішуючи справу, досліджуючи докази у ній та мотивуючи своє рішення, Велика Палата мала врахувати та надати правову оцінку таким обставинам.
25.  Вища рада правосуддя (далі - Вища рада правосуддя, ВРП) рішенням від 23 лютого 2023 року № 136/0/15-23 звільнила позивача з посади судді Верховного Суду України у зв`язку з поданням ним заяви про відставку. 
26.  Не скасовуючи це рішення і не вносячи до нього змін, Вища рада правосуддя звільнила ОСОБА_1 з посади ще раз 30 квітня 2024 року.
27.  Таким чином на час розгляду справи у судах і до тепер існує два рішення ВРП про звільнення особи з різних посад судді.
28.  Відповідно до пункту 4 частини першої статті 41 [попереднього] Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» Голова Верховного Суду України видає на підставі акта про обрання на посаду судді Верховного Суду України або звільнення судді з посади відповідний наказ.
29.  Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 815/5811/16 сформував висновок, що акт про призначення (обрання) суддею чи звільнення судді з посади є правовою підставою для виникнення або закінчення конкретних трудових відносин особи як судді з державою. У таких відносинах роботодавцем є держава, а на голову суду покладається обов`язок оформити ці відносини та встановити початковий або кінцевий момент їх виникнення з призначенням, пов`язаних з цим, відповідних виплат.
30.  В судовому засіданні під час розгляду цієї справи Великою Палатою позивач пояснив, що виконувач обов`язків Голови Верховного Суду України видав наказ, яким його відраховано із штату Верховного Суду України. Про це внесено запис до трудової книжки.
31.  Наказ про відрахування з Верховного Суду України позивач не оскаржував. До штату Верховного Суду він не був зарахований.
32.  Такі обставини залишилися поза увагою Великої Палати. З урахуванням повноважень Великої Палати, вона мала б з`ясувати, коли  держава припинила з позивачем трудові відносини.
33.  Велика Палата також не звернула увагу і на те, що позивач рішеннями ВРП  двічі звільнений з посади судді у відставку з різних суддівських посад.
34.  Велика Палата також залишила поза увагою і те, що 2 серпня 2022 року позивачеві виповнилося шістдесят п`ять років, а тому відповідно до положень Конституції України з 3 серпня 2022 року позивач вже не міг здійснювати правосуддя, адже його повноваження як судді припинилися (пункт 1 частини сьомої статті 126 Основного Закону).
35.  Такі фактичні обставини свідчать про те, що станом на момент ухвалення Вищою радою правосуддя свого [першого] рішення від 23 лютого 2023 року позивач вже не міг здійснювати правосуддя, а отже, не міг бути: (а) поновленим у штаті Верховного Суду України на підставі судового рішення, (б) у подальшому переведеним до штату Верховного Суду на підставі Закону № 3481-IX, що набрав чинності (27 грудня 2023 року) вже після припинення повноважень судді. 
36.  Таким чином, у позивача не виникло і не могло виникнути право на суддівську винагороду з 1 січня 2017 року, встановлену для суддів Верховного Суду з 15 грудня 2017 року.
37.  Велика Палата Верховного Суду мала також визначити обґрунтованість визначення позивачем складу відповідачів у справі, детально проаналізувавши позовні вимоги: зобов`язати Верховний Суд України здійснити перерахунок заробітної плати (щомісячного довічного грошового утримання), ураховуючи Закон України № 1402-VIII з 1 січня 2017 року по теперішній час; зобов`язати той самий суд виплатити належну йому заробітну плату (щомісячне довічне грошове утримання); зобов`язати Верховний Суд провести необхідне фінансування видатків на забезпечення перерахунку його заробітної плати.
38.   Велика Палата мала також оцінити наскільки відмова виконувача обов`язків Голови Верховного Суду України здійснити перерахунок посадового окладу для позивача, як судді Верховного Суду, тобто на посаді того суду у штаті якого позивач не перебував, свідчить про наявність юридичного спору між сторонами.
39.  Зважаючи на викладене вище, на моє переконання, в цій справі існують обставини, що мають істотне значення, які залишені Великою Палатою без належної юридичної оцінки і не відображені в мотивувальній частині постанови від 10 липня 2025 року про відмову у задоволенні позову.
Суддя  Великої Палати Верховного Суду	  О. С. Ткачук