ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 522/17370/21
провадження №51-2820км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів:                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,
засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст прийнятих судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Приморського районного суду міста Одеси від 20 листопада 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватою та призначено покарання за ч. 2 ст.307 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.
Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року вказаний вирок місцевого суду змінено в частині призначеного покарання.
Призначено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, без конфіскації майна.
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
Судами попередніх інстанцій ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона незаконно придбала у невстановленої особи та почала зберігати при собі з метою збуту шляхом «закладок» психотропні речовини та наркотичні засоби, які 13 червня 2021 року приблизно о 03:37 в м. Одесі на Катерининській площі було у неї виявлено, а саме: 23 полімерних пакети з психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін у великому розмірі (6,14 г), 6 полімерних пакетів з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом (0,87 г, 0.89г, 0,89 г, 0,85 г, 0,84 г, 0,83 г), 25 таблеток з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, у великому розмірі - МДМА (4,892 г), 1 полімерний пакет з МДМА (0,388 г), чорна трубка з нашаруванням амфетаміну (0,0004 г).
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор стверджує про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженої через його м`якість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування касаційних вимог прокурор вказує, що апеляційний суд необгрунтовано застосував положення ст. 69 КК до засудженої та безпідставно врахував визнання нею вини, щире каяття та лікування від наркозалежності як пом`якшуючі обставини. Вважає, що судом апеляційної інстанції без дослідження доказів було надано іншу оцінку обставинам, які характеризують ОСОБА_6 . Стверджує, що апеляційний суд залишив поза увагою конкретні обставини вчинюваного злочину, який було припинено лише після втручання правоохоронців. Не погоджується з рішенням про непризначення засудженій конфіскації майна, яке визначено у ч. 2 ст. 307 КК як обов`язкове додаткове покарання. Зазначає про неузгодженість мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваного рішення щодо непризначення додаткового покарання. Вказує про невмотивовану відмову у задоволенні клопотання про перевірку доводів про незаконні методи слідства.
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні прокурор частково підтримала касаційну скаргу та зазначила, що не підтримує її в частині доводів про необґрунтованість залишення апеляційним судом без задоволення клопотання прокурора про доручення перевірки доводів про незаконні методи слідства Державному бюро розслідувань.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули.
Мотиви суду
Суд заслухав суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевірив матеріали кримінального провадження, наведені в касаційній скарзі доводи та дійшов до таких висновків.
У касаційній скарзі прокурор не погоджується із визнанням апеляційним судом обставинами, які пом`якшують покарання засудженій, щирого каяття та факту лікування від наркозалежності та, як наслідок, вказує про неправильне застосування ст. 69 КК під час призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК.
Колегія суддів вважає такі доводи вмотивованими.
В ході призначення покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції не визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та лікування від наркозалежності.
Суд апеляційної інстанції вказав, що засуджена визнала вину, активно сприяла розкриттю злочину, оскільки надала дозвіл на огляд квартири, підтверджувала факт наявності та зберігання заборонених речовин.
Як вбачається із вироку місцевого суду, ОСОБА_6 не визнала того, що у неї був умисел на збут наркотичних засобів та психотропних речовин. Також вона вказувала, що велику кількість та різноманітність заборонених у неї речовин (загалом 55 зіп-пакетів з різними забороненими речовинами) вона придбала по акції, оптом для себе.
ОСОБА_6 не вказала на особу чи осіб, у яких придбала заборонені речовини, а висувала версію про «акцію» на їх придбання без наведення будь-яких розумних пояснень щодо такої версії, місця проведення «акції» на продаж наркотичних засобів та психотропних речовин.
З огляду на викладене висновок апеляційного суду про щире каяття засудженої не підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Також невмотивованим є і рішення апеляційного суду про визнання обставиною, яка пом`якшує покарання, факту перебування ОСОБА_6 в центрі соціально-психологічної допомоги та лікування наркотичної залежності з 25 січня по 05 лютого 2023 року.
Сам лист від 06 грудня 2023 року, долучений стороною захисту під час апеляційного розгляду, не містить інформації про лікування наркотичної залежності, а надання його громадською організацією «Лідер Рехаб», а не відповідною медичною установою, ставить під сумнів і сам зміст цього листа. При чому взагалі не відомо чим саме займається вказана громадська організація і чи має вона відношення до лікування, проведення психологічних бесід тощо з особами, які мають наркотичну залежність.
Окрім цього в провадженні, яке розглядає суд, йдеться про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, а не ст. 309 КК. 
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що у цьому провадженні сукупність наявної у матеріалах кримінального провадження інформації не дає підстав для визнання пом`якшуючими покарання обставинами таких обставин як щире каяття ОСОБА_6 та факт лікування наркотичної залежності.
Змінюючи судове рішення в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції також вказав, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував характеристику особи засудженої та послався на довідки, надані захистом апеляційному суду, із зазначенням того, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та є пом`якшуючими обставинами.
Згідно із ч. 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Тобто призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, може мати місце в разі встановлення судами наявності таких кількох пом`якшуючих обставин, які обов`язково істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінально - караного діяння.
В оскаржуваному рішенні суд апеляційної інстанції попри непідтвердження матеріалами провадження наявності пом`якшуючих покарання обставин формально вказав, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину.
Доводи прокурора в частині незастосування до ОСОБА_6 додаткового покарання у виді конфіскації майна мають бути перевірені судом під час нового апеляційного розгляду з урахуванням того чи інкримінувалося особі вчинення відповідного кримінального правопорушення з корисливим мотивом і чи був він судами встановлений.
Щодо аргументів про невмотивовану відмову у задоволенні клопотання про перевірку доводів про незаконні методи слідства, то зі звукозапису судового засідання апеляційного суду вбачається, що засуджена не вказувала про застосування таких до неї та не виявляла бажання щодо перевірки цього питання.
З огляду на позицію сторони захисту суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора. Тому цей довід прокурора суд відхиляє.
Таким чином, судом апеляційної інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої у зв`язку з чим оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 436-438, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                ОСОБА_3