Дата документу 22.10.2025 Справа № 720/2605/22

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 720/2605/22                                         Пр. № 22-ц/807/472/25	Головуючий у 1-й інстанції: Марченко Н.В.  Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2025 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                        Кочеткової І.В., Трофимової Д.А.
за участі секретаря                                        Книш С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У М. ЧЕРНІВЦІ ЗАХІДНЕ МІЖРЕГІОНАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ про визнання батьківства

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до Новоселицького районного суду Чернівецької області з вищезазначеним позовом (т.с.1 а.с.1-6), в якому просив: - визнати його - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України батьком   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - внести зміни до актового запису № 02, складеного виконкомом Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області 15 березня 2016 року про народження   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши батьком дитини громадянина України його - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - внести зміни до актового запису № 01, складеного виконкомом Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області 01 листопада 2017 року про народження   ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначивши батьком дитини громадянина України його -  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 .                    
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що з кінця 2015 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 у сторін народилася донька, ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_8 - син, ОСОБА_5 . Відомості про батька були внесені згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Факт батьківства позивача підтверджується фотоматеріалами про спільне проживання та виховання дітей. З 04 квітня 2022 року позивача було призвано на військову службу під час мобілізації, де він і перебуває по теперішній час. З цього часу стосунки між сторонами погіршилися, відповідачка стала проживати з дітьми окремо від відповідача. Відповідач відмовляється подати спільну заяву в органи реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію батьківства.
В автоматизованому порядку суддею суду першої інстанції визначено Оленчук І.В. (т.с. 1 а.с. 25). Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2023 року (т.с. 1 а.с. 30) дану справу передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя. В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Марченко Н.В. (т.с. 1 а.с.35). Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2023 року провадження у цій справі відкрито (т.с. 1 а.с. 41).
Ухвалою суду першої інстанції від 19 жовтня 2023 року (т.с. 1 а.с. 99-101) клопотання представника позивача про призначення по справі судової молекулярно – генетичної експертизи задоволено. Призначено у цій справі судову молекулярно – генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання: - Чи є  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Балківці  Новоселицького району Чернівецької області, громадянин України біологічним батьком малолітньої дитини  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки  с. Любимівка Гуляйпільського району Запорізької області, громадянки України,  матір`ю якої є  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженка с. Ремівка, Гуляйпільського району Запорізької області, громадянки України?  - Чи є ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Балківці  Новоселицького району Чернівецької області, громадянин України біологічним батьком малолітньої дитини  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця  с. Любимівка Гуляйпільського району Запорізької області, громадянки України,  матір`ю якої є  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_9  уродженка с. Ремівка, Гуляйпільського району Запорізької області, громадянки України? Проведення експертизи доручено експертам Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичному центру МВС України, який знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 77Д. Зобов`язано 1) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та 2) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 з`явитись разом з 3) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 4) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичному центру МВС України, який знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 77Д у призначений експертом день та час, з паспортами та свідоцтвами про народження дітей з метою надання біологічного матеріалу для експертного дослідження. Роз`яснено учасникам положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Попереджено експертів про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 КК України. Витрати за проведення експертизи покладено на позивача по справі ОСОБА_2 .Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.
07.02.2023 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання експерта від 01.12.2023 року (т.с. 1 а.с. 103-105), в якому останній просив: «…1. для проведення експертизи прошу забезпечити явку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом для відбору букального епітелію до Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичному центру МВС України (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 77Д) 21.12.2023 із 10:00 до 12:00; при собі необхідно мати паспорт; свідоцтва про народження дітей, ідентифікаційний податковий номер; у разі неможливості прибуття вказаних осіб до Експертної установи у зазначений день – проінформувати про це експерта для визначення іншої дати чи вказати іншу дату самостійно, про що завчасно повідомити експерта; 2. на визначену особу покласти оплату послуги з проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 32422,61 грн. (без урахування комісії Банку); платіжний рахунок особі буде наданий після явки до установи всіх осіб; врахувати те, що відповідно до п. 3 «Інструкції про порядок відібрання зразків букального епітелію для проведення судових молекулярно – генетичних експертиз у цивільних справах, молеклярно - генетичних експертиз за зверненнями фізичних осіб і юридичних осіб», затвердженої наказом Експертною службою Міністерства внутрішніх справ України від 05.12.2029 року№ 43-ЕС-Н`Відібрання біологічних зразків здійснюється лише після сплати повної вартості проведення відповідної судової експертизи або експертного дослідження; 3 згідно із ст. 108 ЦПК України для проведення дослідження надати дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження або зміну їх властивостей, оскільки проведення судової молекулярно-генетичної експертизи вимагає використання руйнівних методів дослідження. Строк виконання призначеної експертизи призупиняється до виконання клопотання експерта, що необхідно зробити, відповідно до п. 15 розділу І «Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертною службою МВС України», затвердженої наказом МВС від 17.07.2017 № 591 у 45-денний термін. У випадку неявки всіх осіб до Чернівецького НДЕКЦ МВС для відібрання зразків та несплати вартості проведення експертизи, поставлене запитання не буде змоги вирішити і буде направлено на Вашу адресу повідомлення про неможливість проведення судової експертизи…». 
Суд першої інстанції надіслав копію вказаного клопотання експерта учасникам цієї справи (супроводжувальний лист суду першої інстанції від 07.12.2023 року т.с. 1 а.с. 196). 
Ухвалою від 12.01.2024 року суд першої інстанції поновив провадження у цій справі (т.с. 1 а.с. 111).
03.06.2024 року на адресу суду першої інстанції надійшло повідомлення експертної установи про неможливість проведення експертизи (т.с. 1 а.с. 107-110) через те, що «…У відповідь на порушене клопотання експерта 01.12.2023  для відбору порівняльних зразків 21.12.2023 року до Чернівецького НДЕКЦ МВС Саінчук О.В.,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_4  та ОСОБА_5  не з`явились та не проінформували експерта про неможливість прибуття на зазначені дату та час. Станом на 25.12.2023, клопотання експерта не задоволено та відбір порівняльних зразків вищезазначених осіб, необхідних для проведення дослідження, не проводився, у зв`язку з чим, згідно зі ст. 72 ЦПК України, повідомляємо про неможливість проведення експертизи.
Ухвалою суду першої інстанції від 02.10.2024 року (т.с. 1 а.с. 206-207) підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду.
У судовому засіданні 18.10.2024 року допитані свідки ОСОБА_6 (т.с. 1 а.с. 218) та ОСОБА_7 (т.с. 1 а.с. 218).
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року  (т.с. 1 а.с. 229-234) позовні вимоги позивача у цій справі задоволено.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (РНОКПП НОМЕР_1 ) батьком   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (РНОКПП НОМЕР_1 ) батьком   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Внесено зміни до актового запису № 02, складеного виконкомом Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області 15 березня 2016 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши батьком дитини громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Внесено зміни до актового запису № 01, складеного виконкомом Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області 01 листопада 2017 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначивши батьком дитини громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (аналогічного змісту та додатків, подана через «Електронний суду -т.с.2 а.с.1-11 та поштою - т.с. 2 а.с. 42-56) просила поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.
В автоматизованому порядку 08.01.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с.41). Ухвалою апеляційного суду від 09.01.2025 року (а.с.70-72) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 14.01.2025 року (а.с.73). Ухвалою апеляційного суду клопотання апелянта задоволено, строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі апелянту поновлено; апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 15.01.2025 року (а.с.74), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.75), приймаючи до уваги відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідний штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, відпустки судді-доповідача у період з 17.02.2025 року по 03.03.2025 року включно (довідка т.с. 2 а.с. 85).
Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 16.04.2025 року, не відбувся та був відкладений (довідка т.с. 2 а.с. 87) через приймання суддею-членом колегії Подліяновою Г.С. участі у підготовці для підтримання кваліфікації суддів судових плата у цивільних справах апеляційних судів Національною школою суддів України у період з 14.04.2025 року по 18.04.2025 року включно, яка не давала підстав для заміни в автоматизованому порядку її іншим суддею. 
При цьому, листом апеляційного суду в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України (т.с. 2 а.с. 99) учасникам цієї справи було роз`яснено: «…В провадженні Запорізького апеляційного суду (суддя-доповідач Гончар М.С., судді-члени колегії Кочеткова І.В. та Подліянова Г.С.) перебуває цивільна справа ЄУН № 720/2605/22 (пр. 22-ц/807/472/25) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У М. ЧЕРНІВЦІ ЗАХІДНЕ МІЖРЕГІОНАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ про визнання батьківства за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року, судове засідання по якій призначено на 18 червня 2025 року об 10 годині 10 хвилині, в яком учасники цієї справи мають право приймати участь в режимі відеоконференції за наявності відповідних клопотань останніх (ст. 212 ЦПК України). В силу вимог ст. 12 ч. 5 п. 3 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій… 03.06.2024 року на адресу суду першої інстанції надійшло повідомлення експертної установи про неможливість проведення експертизи (т.с. 1 а.с. 107-110) через те, що «…У відповідь на порушене клопотання експерта 01.12.2023 для відбору порівняльних зразків 21.12.2023 року до Чернівецького НДЕКЦ МВС Саїнчук О.В., ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явились та не проінформували експерта про неможливість прибуття на зазначені дату та час. Станом на 25.12.2023, клопотання експерта не задоволено та відбір порівняльних зразків вищезазначених осіб, необхідних для проведення дослідження, не проводився, у зв`язку з чим, згідно зі ст. 72 ЦПК України, повідомляємо про неможливість проведення експертизи. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. При вищевикладених обставинах, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 п. 3 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу та іншим учасникам цієї справи їх право заявити (не заявити) вже на стадії апеляційного перегляду цієї справи клопотання про призначення вищезазначеної судової молекулярно – генетичної експертизи у цій справі, однак експертній установі, з урахуванням нового місця проживання відповідача з неповнолітніми дітьми, зазначеного в її вищезазначеній апеляційній скарзі у цій справі, а також наслідки незаявлення такого клопотання в апеляційному суді у цій справі, а саме: апеляційний суд буде переглядати законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги апелянта на підставі наявних у цій справі матеріалів та доказів..».
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 18.06.2025 року (т.с. 2 а.с. 104), не відбувся та був відкладений через першу неявку учасників цієї справи та відсутність в апеляційного суду доказів належного повідомлення по дане судове засідання (оскільки повідомлення про вручення 26.06.2025 року позивачу  ОСОБА_2  судової повістки на дане судове засідання повернулась на адресу апеляційного суду лише 02.07.2025 року т.с. 2 а.с. 114, тобто вже після даного судового засідання), з урахуванням відпустки судді - доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка – т.с. 1 а.с. 115).
При цьому, апеляційний суд надіслав Міністерству оборони України запит щодо місця перебування позивача ОСОБА_2 на теперішній час (т.с. 2 а.с. 105). Міністерство оборони України лист апеляційного суду отримало (поштові повідомлення про вручення 30.06.2025 року (т.с. 2 а.с. 116) та 27.06.2025 року (т.с. 2 а.с. 116), проте, відповіді останнім апеляційному суду не було надано. 
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 24.09.2025 року, не відбувся та був відкладений (а.с.118); ухвалою (а.с. 119- 120) апеляційний суд витребував для долучення до матеріалів цієї справи у Міністерства оборони України інформацію на підтвердження (спростування) того, що: - громадянин України ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 або в будь-якій іншій частині; - якщо проходить, то повідомити конкретну назву цієї військової частини та засоби зв`язку з останньою (поштова чи електронна адреса, абонентська скринька тощо).
15.10.2025 року надійшла відповідь Міністерства оборони України (а.с. 132-135), за змістом якої: «…На виконання ухвали Запорізького апеляційного суду ЄУН 720/2605/22 від 24 вересня 2025 року щодо надання інформації відносно військовослужбовця ОСОБА_8 , надаю належним чином завірені копії наступних документів: - витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) про зарахування молодшого сержанта ОСОБА_9 до списків особовою складу; - витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) - про переміщення молодшого сержанта ОСОБА_9 , для подальшого проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_11 ; - відповідно до вимог директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 28 січня 2025 року, директиви командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29 січня 2025 року з метою удосконалення організаційно-штатних структур і складу військових частин НОМЕР_3 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України, військову частину НОМЕР_2 переформовано. Правонаступником військової частини НОМЕР_2 стала військова частина НОМЕР_4 ...».
В автоматизованому порядку 20.10.2025 року суддею Трофимовою Д.А. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 136-137).
У дане судове засідання повідомлені належним чином апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 126-127, 131) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, на підставі наявних у цій справі матеріалів та доказів, оскільки сторони у цій справі після роз`яснення їм апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України при вищевикладених обставинах права на призначення вже в апеляційному суді судової молекулярно-генетичної експертизи (т.с. 2 а.с. 99-100, 102), останнім не скористались, будь-яких клопотань перед апеляційним судом станом на час даного судового засідання не заявили.
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга  ОСОБА_1  у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючим позов позивача у повному обсязі у цій справі, керувався ст. ст. 2, 4, 10, 13, 81, 258, 293, 315 ЦПК Українита виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив із такого.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 2 і 3 ст. 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно зі ст. 7 Конвенції ООН про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Питання реєстрації народження та визначення походження дитини регулюються ЦК України та СК України, Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5.
Главою 12 СК України встановлено порядок визначення походження дитини від матері та батька.
Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до п. 18 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження. Графи актового запису про народження "Дата народження", "Місце проживання" в розділі "Відомості про батька" у цьому випадку не заповнюються.
Згідно із частиною третьою статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (частина друга статті 128 СК України).
Згідно із частиною четвертою статті 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася   ОСОБА_4 (т.с. 1 а.с. 20). Батьками дитини записані ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (т.с. 1 а.с. 20). Запис про батька здійснений відповідно до ст. 135 СК України, якою визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1). Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження від 15.03.2016, серія НОМЕР_5 (т.с. 1 а.с. 20).
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився   ОСОБА_5 (т.с. 1 а.с. 21). Батьками дитини записані ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (т.с. 1 а.с. 21). Запис про батька здійснений відповідно до ст. 135 СК України, якою визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1). Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження від 01.11.2017, серія НОМЕР_6 (т.с. 1 а.с. 21).
В силу вимог ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності такої заяви, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України  (ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України).
Відповідно до статей 213, 215 ЦПК  рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
В силу роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.8 постанови Пленуму № 3  від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді  справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається  з матеріалів справи,  04.10.2023 року (т.с. 1 а.с. 90), представник позивача звертався з клопотанням про призначення судово-генетичної експертизи для встановлення спорідненості по крові між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як біологічним батьком та донькою і сином.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2023 призначено судову молекулярно – генетичну експертизу (т.с. 1 а.с. 99-101).
03.01.2024 від Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для відбору порівняльних зразків (т.с. 1 а.с. 107-110).
Як пояснив ОСОБА_2 у суді першої інстанції, він не з`явився до Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для відбору порівняльних зразків, оскільки відповідачка відмовилася з`являтися на експертизу, про що повідомила йому, у зв`язку з чим, він розумів, що його відвідування центру буде марним.
ДНК-тест (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999%). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ (на це звернув увагу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Калачова проти Російської Федерації" від 07 травня 2009 року № 3451/05).
Отже, підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.
Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Враховуючи, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що саме відповідач ОСОБА_1 разом з дітьми не з`явилася   до Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для відбору порівняльних зразків (що відповідач ОСОБА_1  у тому числі визнала у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі у цій справі в апеляційному суді, прямо зазначивши в останній таке (т.с. 2 а.с. 43) «…Мені було відомо про те, що у справі, відповідачем по якій я є, призначена судово-генетична експертиза, я не заперечувала проти її проведення, однак діти категорично відмовлялися давати будь-які зразки для експертизи, так як бояться позивача та нічого спільного з ним не хочуть мати. Тому, я не стала наполягати, так як не хотіла травмувати вже травмованих дітей…»), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту батьківства останнього щодо    ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та    ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При цьому, суд першої інстанції також правильно врахував  сукупність інших  зібраних по справі доказів.
Так, відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 15.03.2016, серія НОМЕР_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 01.11.2017, серія НОМЕР_6 батьками дітей записані ОСОБА_10 та ОСОБА_1 . Записи про батька здійснені відповідно до ст. 135 СК України, за вказівкою матері, при цьому ім`я та по батькові у графі «Батько» « ОСОБА_11 » збігається з ім`ям та по батькові позивача « ОСОБА_11 » (т.с. 1 а.с. 20-21).
Допитана  в якості свідка у суді першої інстанції ОСОБА_7  повідомила, що вона з сім`єю проживали разом з позивачем та відповідачкою в с. Федорівка, Пологівського р-ну. ЇЇ чоловік працював з  ОСОБА_12 на одній фірмі. Їй відомо, що сторони по справі проживали разом з 2015 року по 2016 рік, більш точні дати назвати не може.  ОСОБА_13 з ОСОБА_14 мали двох спільних дітей. На запитання, чи відомо їй, чому сторони не зареєстрували дітей разом, повідомила, що напевно  ОСОБА_14 хотіла отримувати допомогу від держави, як матір одиначка. Вважає, що батьком дітей є ОСОБА_13 , оскільки сторони проживали разом.
Свідок ОСОБА_15  у суді першої інстанції повідомив, що він добре знає позивача, вони проживали в одному селі та товаришували. Йому відомо, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проживали разом з 2016 року по 2017 рік, у них є двоє спільних дітей. Чому не зареєстрували шлюб та дітей йому не відомо.
Факт того, що ОСОБА_2 визнає та визнавав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми дітьми, вони проживали однією сім`єю підтверджується наданими суду фотокартками (т.с. 1 а.с. 8 зворот – 19).
Крім того, суд першої інстанції, як підставу задоволення вимог позивача, також правильно взяв до уваги те, що відповідач, якій було відомо про перебування даної справи на розгляду в Заводському районному суді, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду засобом поштового зв`язку та розміщенням офіційних оголошень на сайті суду, які були опубліковані на офіційному веб-сайті судової влади 19.07.2023, 11.09.202, 19.02.2024, 22.03.2024, 2504.2024, 08.05.2024, 07.08.2024, 16.08.2024, 19.09.2024 та 07.10.2024 - не заперечувала проти позовних вимог у суді першої інстанції. 
За встановлених обставин, враховуючи норми законодавства, суд першої інстанції правильно вважав за можливе вищезазначений позов позивача у цій справі задовольнити.
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1  не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку вона вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що малолітні діти ОСОБА_16 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2  (повних 7 років), та ОСОБА_17 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 (повних 6 років), мешкали на час призначення 10.10.2023 року судової молекулярно-генетичної експертизи у цій справі разом із відповідачем ОСОБА_1 . Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачем апеляційному суду не надані.
В силу вимог ст. 171 ч. 1 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками… з питань, що стосується її особисто…
Проте, в апеляційного суду є сумніви у тому, що саме малолітні діти, яким виповнилось лише повних 6 та 7 років, «…категорично відмовлялися давати будь-які зразки для експертизи…», а не їх мати – відповідач ОСОБА_1 , з якою останні на час призначення вищезазначеної експертизи мешкали.
В силу вимог 7 ч. 10 ЦПК України регулювання сімейних відносини має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Апеляційним судом встановлено, що при вищевикладених правильно встановлених судом першої інстанції обставинах цієї справи оскаржуване рішення суду першої інстанції у цій справі ухвалено самез максимально можливим урахуванням інтересів саме малолітніх дітей ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача (матері) ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач ОСОБА_1 не надала суду першої інстанції доказів у спростування позову позивача у цій справі. 
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 . Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, відсутні та зокрема відповідачем ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. 
Крім цього, апеляційним судом встановлено, що рішенням, що оскаржується, суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування або рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни. 
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року у цій справі залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 04.11.2025 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В.	Трофимова Д.А.