УХВАЛА

06 жовтня 2025 року 
м. Київ

справа №320/15774/24
адміністративне провадження № К/990/38225/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Юрченко В.П.,  Гімона М.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №320/15774/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Фінанс» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 17.09.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №320/15774/24.
Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, Верховний Суд виходить з такого.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 задоволено позов овариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Фінанс» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.
Не погодившись із прийнятим рішенням, контролюючим органом 16.07.2025 подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 у справі №320/15774/24 залишено без руху. Вказано, що апелянт протягом десяти днів, які обраховуються з моменту отримання копії цієї ухвали, має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин для його поновлення, які вважає поважними.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025 відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 у справі №320/1577/24.
Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, позиція суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції від 05.06.2025 відповідач отримав в електронному кабінеті 05.06.2025 о 20:55, тобто у розумінні частини 6 статті 251 КАС України 06.06.2025. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням приписів пункту 1 частини 2 статті 295 КАС України було 07.07.2025 з урахуванням вихідних днів. Проте апеляційну скаргу подано до суду апеляційної інстанції 16.07.2025, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку. Колегією суддів відхилено посилання скаржника, що копію рішення суду у цій справі відповідач отримав 16.07.2025, різке збільшення навантаження на працівників внаслідок перерозподілу справ Окружного адміністративного суду м. Києва унеможливило своєчасну обробку документів у підсистемі «Електронний суд, про введення воєнного стану в Україні. Судом зауважено, що надсилання судом процесуальних документів до електронного кабінету учасника справи не позбавляє останнього права отримати копію судового рішення у паперовому вигляді, однак подальше отримання копії судового рішення у паперовому вигляді не змінює момент, коли воно було вручено особі у розумінні пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України; неналежна організація роботи суб`єкта владних повноважень, зокрема, щодо прийняття, обробки та розподілення документів, у тому числі копій рішень, не може бути об`єктивною причиною пропуску ним процесуального строку; саме по собі введення в Україні воєнного стану не може бути самостійною і безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження суб`єкту владних повноважень, а доказів, що такий правовий режим та пов`язані з ним наслідки перешкоджали своєчасно подати апеляційну скаргу, відповідачем не надано.
В обґрунтування касаційної скарги контролюючим органом вказано, що судом апеляційної інстанції не враховано конституційне право особи на апеляційне оскарження судових рішень, на справедливий судовий розгляд, збільшилося навантаження на контролюючий орган, а саме на канцелярію, яка безпосередньо здійснює моніторинг документів, які надходять фізично, а також і в підсистему «Електронний суд», оскільки наразі до ГУ ДПС у м. Києві одночасно надходить велика кількість процесуальних документів з різних окружних адміністративних судів України, що суттєво ускладнювало їх оперативну реєстрацію та опрацювання. Після виявлення рішення суду першої інстанції від 05.06.2025, відповідальним працівником невідкладно було підготовлено та подано апеляційну скаргу.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.
Відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Відкриття апеляційного провадження поза межами встановленого законодавством строку для апеляційного оскарження є неприйнятним та порушує принцип юридичної визначеності, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що підтверджено рішенням Європейського суду з прав людини від 20.09.2022 у справі «Завалій та інші проти України».
Доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду, що скаржником пропущено строк звернення до суду з апеляційною скаргою, не наведено поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини 1 та частини 2 статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Відповідно до вищевикладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №320/15774/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.А. Васильєва В.П. Юрченко   М.М. Гімон