ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року 
м. Київ
справа № 320/47215/23
провадження № К/990/3402/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Жука А. В., Мацедонської В. Е.
розглянув у порядку письмового провадження в суді касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року, ухваленого у складі судді Жукової Є.О., та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого судді - Кузьмишина О.М., суддів: Грибан І.О., Костюк Л.О.,
І. Суть спору
1. У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) - адвокат Тарасенко Дар`я Юріївна (далі - представник позивача) звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, відповідач), в якому просила:
1.1. визнати протиправною відмову ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації;
1.2. зобов`язати ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 15 листопада 2023 року замість документа про припинення громадянства російської федерації.
2. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що відмова відповідача у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації - є неправомірною та протиправною, оскільки консульські установи рф, що розміщені на території України, станом на сьогодні закриті та не функціонують, що унеможливлює отримання документа про припинення громадянства позивачем. Україна розірвала дипломатичні відносини з російською федерацією та на даний час відсутня процедура відмови від громадянства російської федерації. У той же час, зміни у зв`язку з військовою агресією російської федерації до законодавства щодо неотримання документа при припинення громадянства рф з незалежних причин не вносилися, що ставить позивача у невизначене становище, а тому неотримання позивачем документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від нього причин.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин російської федерації, постійно проживає в Україні.
4. Позивач 13 листопада 2018 року подав Президентові України заяву про прийняття до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі - Закон № 2235-ІІІ).
5. Разом із заявою про оформлення набуття громадянства України, подано зобов`язання припинити громадянство рф протягом двох років з моменту набуття громадянства України та подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства рф, або ж у разі неотримання з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства рф - подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави та повернути національний паспорт громадянина рф до уповноваженого органу цієї держави.
6. 25 січня 2022 року Указом Президента України № 32/2022 до громадянства України прийнято ОСОБА_1 .
7. 22 лютого 2022 року позивач звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо оформлення тимчасового посвідчення громадянина України, у зв`язку з чим останнього документовано тимчасовим посвідченням громадянина України терміном дії до 25 січня 2024 року.
8. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до консульського відділу посольства росії в Німеччині з питанням щодо можливості подачі документів про припинення громадянства рф до цього консульства у зв`язку з припиненням діяльності консульських установ рф в Україні. Позивач отримав відповідь, що згідно чинного законодавства рф він має право подати заяву на вихід з громадянства рф лише за наявності у нього документу, підтверджуючого дозвіл на постійне проживання на території Німеччини. При цьому консульство зазначило, що у разі відсутності зазначеного дозволу заява ОСОБА_1 не може бути розглянута.
9. 15 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про прийняття декларації про відмову від громадянства рф у зв`язку з тим, що існують незалежні від позивача причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) рф, а саме: процедура оформлення громадянства (підданства) рф для осіб, які постійно проживають на території України, не здійснюється.
10. За результатами розгляду вищезазначеної заяви, листом № Л-2149/6/8010-23/8010.4.2/4009-23 від 28 листопада 2023 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повернуло ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства рф від 15 листопада 2023 року та повідомлено позивача, що відсутні підстави прийняття від ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства рф замість документу уповноваженого органу рф про припинення громадянства рф.
11. Вважаючи дії відповідача щодо відмови у прийнятті декларації про відмову від громадянства рф замість документу уповноваженого органу рф про припинення громадянства рф протиправними, позивач звернувся з позовом до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області за захистом своїх прав та інтересів.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
12. Київський окружний адміністративний суд рішенням від 29 серпня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2024 року, позовні вимоги задовольнив.
12.1. Визнав протиправними дії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо відмови у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, поданої ОСОБА_1 від 15 листопада 2023 року.
12.2. Зобов`язав ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 15 листопада 2023 року замість документа про припинення громадянства російської федерації.
13. Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач мав повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства рф наразі не є можливим. За таких обставин, ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача прийняти від ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
14. Представник ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області подав касаційну скаргу на вказані судові рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, покликаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові.
14.1. Так, автор скарги зауважує на тому, що вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення абзацу 13 статті 1, статті 9 Закону № 2235-III, викладених у постановах Верховного Суду від 16 травня 2024 року у справі № 580/3264/22 та від 06 грудня 2024 року у справі № 440/14326/23 у подібних правовідносинах, що виникли внаслідок неприйняття у позивача декларації про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з відсутністю підстав прийняття від позивача декларації про відмову від громадянства рф замість документу уповноваженого органу рф про припинення громадянства рф.
14.2. Також ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звертає увагу суду касаційної інстанції на те, що факт звернення позивача до консульського відділу посольства росії в Німеччині з питання щодо можливості подачі документів про припинення громадянства рф до цього консульства у зв`язку з припиненням діяльності консульських установ рф в Україні, який суди попередніх інстанцій врахували при вирішенні цієї справи, не є належним та допустимим доказом, носить виключно інформаційний характер та жодним чином не підтверджує того факту, що процедура оформлення припинення громадянства (підданства) рф не здійснюється, що стало підставою для подачі 15 листопада 2023 року декларації про відмову від іноземного громадянства позивачем.
15. Верховний Суд ухвалою від 19 березня 2025 року відкрив касаційне провадження за скаргою ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
16. Верховний Суд ухвалою від 14 квітня 2025 року заяву ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про зупинення виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі 320/47215/23 задовольнив та зупинив виконання вказаних рішень у справі № 320/47215/23 до закінчення перегляду судових рішень в касаційному порядку.
17. Представник позивача подала відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
18. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Статтею 4 Конституції України установлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
21. За умовами пункту 2 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.
22. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначаються Законом № 2235-III.
23. За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про громадянство України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин з приводу прийняття декларації у 2023 році) громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках (абзац 2); громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України (абзац 4); іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (абзац 5); реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи (абзац 9); зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12); незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури (абзац 13); декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 16).
24. Порядок набуття громадянства України визначений розділом ІІ Закону № 2235-III, а підстави набуття громадянства України установлені статтею 6 Закону № 2235-III, якою, зокрема, передбачено, що громадянство України набувається внаслідок прийняття до громадянства (пункт 3 статті 6 Закону).
25. Частиною першою статті 9 Закону № 2235-III передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.
26. За правилами частини другої статті 9 Закону № 2235-III умовами прийняття до громадянства України є, зокрема, подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
27. Статтею 22 Закону № 2235-III передбачено, що Президент України: 1) приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України; 2) визначає порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень; 3) затверджує Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства.
28. Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 215), який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
29. За правилами пункту 103 Порядку № 215 Державна міграційна служба України, зокрема, перевіряє: відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України.
30. Пунктом 119 Порядку № 215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства, їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.
31. Відповідно до статті 5 Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 серпня 2012 року № 715 (далі - наказ МВС України № 715) затверджено зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку.
31.1. Станом на листопад 2023 року і до сьогодні чинний зразок документа під назвою «Декларація про відмову від іноземного громадянства» (форма 45) затверджений наказом МВС України № 715.
VI. Позиція Верховного Суду
32. Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та/або апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
33. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
34. Спірні правовідносини виникли у зв`язку із оскарженням дій відповідача, що полягли у неприйнятті декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства рф.
35. Суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, дійшли висновку про протиправність вказаної відмови та, як наслідок, зобов`язання відповідача прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 15 листопада 2023 року.
36. Підставою подання декларації вказано: « 4) процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації для осіб, які постійно проживають на території України, не здійснюється».
37. Так, запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку, насамперед, зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.
38. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави.
39. Приписи статті 9 Закону № 2235-III (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачали можливість подання замість документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави подання декларації про відмову від іноземного громадянства.
40. Така декларація передбачала необхідність викладення обставин, за яких особа, що набула громадянство України, не отримала документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави, і такі обставини не залежали від неї.
41. Абзацом 13 частини першої статті 1 Закону № 2235-III визначено, що незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.
42. Наведене правове регулювання свідчить про те, що за загальним правилом, виконання письмового зобов`язання припинити іноземне громадянство покладене національним законом України на іноземця набувача громадянства України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), перелік яких чітко визначено абзацом 13 частини першої статті 1 Закону № 2235-III, за суттю та характером є виключно результатом фізичного вчинення особою спроби відмовитись від громадянства іноземної країни.
43. Отже, межі дії приписів абзацу 13 статті 1 Закону № 2235-III у спірних правовідносинах необхідно оцінювати, виходячи із оцінки активних дій іноземця, що ним вчинялися з дати набуття ним громадянства України, щодо отримання документа про припинення іноземного громадянства.
44. Після 24 лютого 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні з огляду на припинення роботи його відділів на території України.
45. Проте особи, що мають бажання відмовитись від громадянства російської федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.
46. За таких обставин, Верховний Суд констатує, що з 24 лютого 2022 року органи ДМС можуть прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від колишніх громадян російської федерації, які набули громадянство України на загальних підставах до 24 лютого 2022 року за двох умов:
якщо такі особи як до, так і після 24 лютого 2022 року вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, у якій виявили бажання припинити попереднє громадянство, проте не отримали інформації щодо вирішення їхньої заяви протягом строків її розгляду, що підтверджується доказами;
якщо такі особи як до, так і після 24 лютого 2022 року вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, отримали негативну відповідь та надали докази, що підтверджують ці обставини.
47. В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом № 2235-III, установленої для оформлення громадянства.
48. Цей висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, що вказана у постановах від 19 грудня 2024 року у справі № 280/1155/23, від 01 квітня 2025 року у справі № 420/11071/23, від 07 травня 2025 року у справі № 500/3352/24.
49. 15 листопада 2023 року позивач звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із супровідним листом про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства з мотивуванням про наявність у нього незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) (у зв`язку з війною, розпочатою рф в Україні, діяльність російських закордонних установ в Україні була зупинена 24 лютого 2022 року на невизначений строк. Через припинення їхньої роботи подання та отримання будь-яких документів найближчим часом є неможливим, оскільки Україна є єдиною державою, право на постійне проживання в якій я маю. Тому з об`єктивних причин я не можу звернутися до уповноважених органів рф із клопотанням про припинення громадянства рф та отримати відповідне рішення про припинення громадянства рф).
50. Відповідно до частин першої та другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
51. Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
52. Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
53. Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
54. Водночас Суд критично оцінює позицію судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_1 звертався до консульського відділу посольства росії в Німеччині, оскільки до матеріалів справи долучений скріншот (т.1 а.с.20) переписки з невстановленою особою. Крім того, у супровідному листі позивач не зазначає про факт звернення до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, а саме консульського відділу посольства росії в Німеччині.
55. Водночас Верховний Суд звертає увагу і на те, що суди попередніх інстанцій, встановлюючи обставини щодо припинення діяльності посольств та консульств російської федерації в Україні, не дослідили обставини вжиття позивачем активних дій спрямованих на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) російської федерації, зокрема, здійснення такої процедури через уповноважені органи російської федерації в інших країнах.
56. Перевірка указаних обставин, в тому числі доводів відповідача, має вагоме значення для встановлення істотних обставин справи, що впливають на правильну оцінку спірних правовідносин, відповідно мають значення для правильного вирішення цього спору та результат його розгляду.
57. Наведене в сукупності свідчить про передчасність висновку судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову у цій справі, адже судами не вивчено і в повній мірі не досліджено доводи та аргументи сторін (відповідача) на засадах змагальності та рівності учасників справи, не встановлено усіх обставин справи, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості судових рішень.
58. Враховуючи приписи статті 242 КАС України, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
59. Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
60. Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
61. У силу положень статті 341 КАС України суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а тому не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
62. Відсутність процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає суду касаційної інстанції ухвалити нове рішення у справі.
63. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга належить частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
64. Верховний Суд у постанові від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого статтею 2 та частиною четвертою статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд уживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
65. Під час нового розгляду справи судам необхідно дослідити усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Також необхідно врахувати наведене у цій постанові та ухвалити законне та обґрунтоване рішення за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їхній сукупності та взаємному зв`язку.
66. Частиною третьою статті 375 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
67. Враховуючи результат касаційного перегляду, підстави для поновлення виконання рішення суду відсутні.
ІV. Судові витрати
68. Оскільки справа повертається на новий судовий розгляд, питання про розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не вирішується.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359,375 КАС, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області задовольнити частково.
2.          Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року скасувати, а справу № 320/47215/23 направити на новий судовий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
3.          Визнати ухвалу Верховного Суду від 14 квітня 2025 року щодо зупинення дії виконання судового рішення у справі № 320/47215/23 такою, що втратила чинність.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович

Судді                                                                                                    А. В. Жук

                                                                                                    В. Е. Мацедонська