ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

13 листопада 2025 року 	м.Суми	

Справа №950/894/24 
Номер провадження 22-ц/816/1188/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Рунова В. Ю. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
учасники справи:
позивач - Сумська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Лебединської міської ради,
відповідачі - Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_1 ,
треті особи - Департамент захисту довкілля та природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Єрмоленко Інна Алімовна,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області
на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 07 січня 2025 року в складі судді Бакланова Р.В., ухвалене у м.Лебедин, 

                                                         в с т а н о в и в:

У березні 2024 року Перший заступник керівника Сумської окружної прокуратури Колобилін М.В. звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_1 , треті особи: Департамент захисту довкілля та природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації; приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Єрмоленко І.А. про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію прав та повернення земельної ділянки.
Позовні вимоги мотивовані тим, що земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером 5922989100:05:003:0418, яка була передана у власність ОСОБА_2 та продана ОСОБА_1 , розташована в межах ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський». Ця земельна ділянка надана у власність з порушеннями норм Земельного кодексу України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України», а тому підлягає поверненню у судовому порядку, оскільки розташована на землях природно-заповідного фонду, надана у приватну власність неуповноваженим органом.
Посилаючись на викладене, позивач просив усунути перешкоди власнику - Лебединській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 шляхом визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 24.10.2017 р. №18-8322/16-17-СГ, яким надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га;
усунути перешкоди власнику - Лебединській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 шляхом визнання недійсним договору купівлі- продажу земельної ділянки від 02.02.2018 р. із кадастровим номером 5922989100:05:003:0418, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрмоленко І.А. та зареєстрований в реєстрі за №58;
усунути перешкоди власнику - Лебединській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Єрмоленко І.А. індексний номер рішення: 39496146 від 02.02.2018 р. щодо реєстрації права приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5922989100:05:003:0418 площею 2 га за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1397409359229);
усунути перешкоди у здійсненні Лебединською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду площею 2 га з кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 шляхом її повернення на користь Лебединської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 );
усунути перешкоди державі в особі Лебединської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою оборони шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 5922989100:05:003:0418 в Державному земельному кадастрі з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки;
стягнути з відповідачів на користь Сумської обласної прокуратури судові витрати, понесені по сплаті судового збору.
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07 січня 2025 року позов задоволено в повному обсязі.
Усунуто перешкоди власнику - Лебединській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 шляхом визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 24.10.2017 №18-8322/16-17-СГ, яким надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га.
Усунуто перешкоди власнику - Лебединській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 шляхом визнання недійсним договору купівлі- продажу земельної ділянки від 02.02.2018 із кадастровим номером 5922989100:05:003:0418, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрмоленко І.А. та зареєстрований в реєстрі за №58.
Усунуто перешкоди власнику - Лебединській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Єрмоленко І.А. індексний номер рішення: 39496146 від 02.02.2018 щодо реєстрації права приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5922989100:05:003:0418 площею 2 га за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1397409359229).
Усунуто перешкоди у здійсненні Лебединською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду площею 2 га з кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 шляхом її повернення на користь Лебединської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).
Усунуто перешкоди державі в особі Лебединської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 5922989100:05:003:0418 в Державному земельному кадастрі з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки.
Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на користь Сумської обласної прокуратури судові витрати, понесені по сплаті судового збору у сумі 7570 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Сумської обласної прокуратури судові витрати, понесені по сплаті судового збору у сумі 7570 грн.
Головне управління Держгеокадастру у Сумській області з рішенням суду не погодилося та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що при наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою, затвердженні розробленого проекту землеустрою та наданні спірної земельної ділянки її у власність, будь - які відомості щодо меж чи обмежень у використанні земель щодо ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський» у Головного управління були відсутні та не вносилися до Державного земельного кадастру.
Ботанічний заказник місцевого значення «Грушевський» у відповідності до чинного законодавства право користування взагалі не оформив, а у Державному земельному кадастрі взагалі відсутні відомості про будь-які обмеження щодо спірної ділянки, тому у Головного управління не було законних підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, у затвердженні погодженого проекту землеустрою та наданні у власність земельної ділянки ОСОБА_2 .
Вважає, що на момент прийняття наказу про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою, наказу про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки, Головне управління діяло в межах повноважень та відповідно до чинного законодавства. Оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 24.10.2017 р. №18-8322/16-17-СГ, яким надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства є актом індивідуальної дії, який вичерпав свою дію, а отже не підлягав скасуванню.
Вказує на те, що позивачем порушені строки позовної давності та відсутні підстави для визнання поважними причини пропуску строку позовної давності.
У відзиві на апеляційну скаргу Сумська окружна прокуратура просить рішення суду залишити без змін.
Клопотання представника Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Мазурова А.В. про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, його позиція є чіткою і зрозумілою.
ОСОБА_1 та треті особи повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без даних сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Сумській області на виконання Закону України «Про Загальнодержавну програму формування національної екологічної мережі України на 2000-2015 роки» та Програми збереження біорізноманіття, відтворення біологічних ресурсів та розвитку природно-заповідного фонду в Сумській області на перспективу до 2015 року, яка затверджена рішенням Сумської обласної ради від 18.09.2001 р. «Про екологічний стан довкілля області», розроблено проект створення ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський».
У подальшому, рішенням Сумської обласної ради від 27.06.2008 р. «Про зміни в мережі об`єктів природно-заповідного фонду області» створено ботанічний заказник місцевого значення «Грушевський» (а.с. 55-59).
Відповідно до п. 1.2 Положення про ботанічний заказник місцевого значення «Грушевський», затвердженого наказом Департаменту екології та охорони природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації від 16.07.2019 р. №48-ОД (а.с. 62-69) заказник займає площу 33,5 га та розташовується в західній частині Лебединського району Сумської області на південний захід від с. Грушеве на території Червленівської сільської ради, частково у лісовому фонді ДП «Лебединський агролісгосп» ОКАП «Сумиоблагроліс» (кв. 89, вид. 22, 23).
Згідно з п. 1.3 вищевказаного Положення територія заказника являє собою ділянку лучного степу, збережену від розорювання і заліснення в балці поблизу с. Грушеве. На території Заказника пасовища займають 28,1 га, прибалкові лісосмуги - 5,4 га.
Пунктом 1.4 Положення визначено, що Заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.
Відповідно до 1.5 Положення землі Заказника перебувають у державній власності та віднесені до категорії земель природно-заповідного фонду.
Згідно з листом ФОП ОСОБА_4 , (а.с. 100) сертифікованого інженера - землевпорядника (кваліфікаційний сертифікат інженера - землевпорядника виданий Державним агентством земельних ресурсів України 30.01.2013 за № 001435), земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 розташована в межах заказника. 
Аналогічна інформація розташування спірної земельної ділянки в межах ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський» підтверджується:
- графічною інформацію із сайту «Національна кадастрова система» https://nks.dzk.gov.ua станом на 22.02.2024 ( доступ до якої наявний у Сумської окружної прокуратури) (а.с. 96);
- графічною інформацією з Публічної кадастрової карти України із застосуванням фільтру (Базові шари/ортофотоплани; Шари кадастру/кадастровий поділ; Нові шари/природно-заповідний фонд) станом на 14.02.2022 р. (а.с. 97).
Крім того, відповідно до листа Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації №0118/3426 (а.с. 89), за результатами проведених у 2021 році наукових досліджень від 30.11.2021 р. за участю робочої групи представників Сумського національного аграрного університету під керівництвом к.б.н. доцента ОСОБА_5 , територія ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський» в основному передана у приватну власність.
Згідно з інформацією з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 87,88), право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 01.11.2017 р. за ОСОБА_2 на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області № 18-8322/16-17-СГ від 24.10.2017 р. 
Відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області №18-3463/16-16-СГ від 12.09.2016 р. (а.с. 71) ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Червленівської сільської ради Лебединського району Сумської області орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
На підставі вказаного наказу на замовлення ОСОБА_2 приватним підприємством «Мегаполіс» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та 13.10.2017 р. внесено відповідні відомості до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 площею 2 га та відкрито поземельну книгу.
Вказане підтверджується відомостями, які містяться у витязі з ДЗК НВ-5906507152017 від 21.12.2017 р. (а.с. 89) та поземельній книзі на спірну земельну ділянку (а.с. 72-81).
Наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області №18-8322/16-17-СГ від 24.10.2017 р. (а.с. 71) ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку площею 2,000 га, в тому числі пасовища площею 2,000 га (кадастровий номер 5922989100:05:003:0418) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Червленівської сільської ради Лебединського району Сумської області.
У подальшому ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.02.2018 р. вказану земельну ділянку продала ОСОБА_1 , яка є її власником і на даний час. Вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрмоленко І.А. та зареєстрований в реєстрі за №58 (а.с. 102-103).
Крім того, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрмоленко І.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39496146 від 02.02.2018, щодо реєстрації права приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5922989100:05:003:0418 площею 2 га за ОСОБА_1 . 
Вказана земельна ділянка розташована на території Червленівської сільської ради Лебединського району, яка згідно розпорядження КМУ «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Сумської області» від 12.06.2020 р. №723-р. увійшла до складу Лебединської територіальної громади Сумського району Сумської області. Тобто, на даний час Заказник та спірна земельна ділянка входять в адміністративні межу Лебединської міської об`єднаної територіальної громади. 
З висновку експерта № 553 від 03.10.2024 року (а.с. 249-263) за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, складеного експертом Сумського відділення національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Таранцем В.М. встановлено, що за результатами графічного методу межі земельної ділянки з кадастровим номером 5922989100:05:003:0419, відповідно до даних Державного земельного кадастру перетинається з межами території ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський» - відповідно до даних «Плану об`єкту природно-заповідного фонду України - ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський»» на території Червленівської сільської ради Лебединського району Сумської області.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_2 , а потім продана ОСОБА_1 , знаходиться на території об`єкта природно-заповідного фонду України - ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський» і передача її у приватну власність відбулася з порушенням вимог законодавства, без належного дозволу уповноваженого на те органу.
Такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та відповідають вимогам закону.
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (частина перша статті 19 ЗК України).
Статтею 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Згідно зі статтею 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).
Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 Закону України «Про природно - заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до ст. 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.
Положення ст. 45 ЗК України щодо можливості перебування земель природно-заповідного фонду у приватній власності передбачає, що громадяни у встановленому законодавством порядку можуть створити на належних їм землях об`єкт природно-заповідного фонду і тоді земельні ділянки, на яких вони розміщені, перебуватимуть у приватній власності зі зміною цільового призначення. У цьому випадку землевласник зобов`язаний забезпечити режим охорони об`єкту природно-заповідного фонду з оформленням охоронного зобов`язання.
Отже землі природно-заповідного фонду є обмеженими в обороті, а тому не можуть перебувати у власності фізичних осіб, надаватись їм для інших цілей ніж ті, що визначені ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».
Вказані висновки відображено в постанові ВП ВС від 11.06.2020 у справі №359/281/18.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. (частина друга статті 328 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Отже, за загальним правилом, цивільні права, зокрема, право власності, виникають із правомірних, а не протиправних дій.
Як вказано у постановах ВС від 13.08.2019 у справі № 910/11164/16, від 26.02.2020 у справі №911/3315/17, від 16.09.2022 у справі № 752/3090/19 до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що узгоджується із положеннями ч.4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», а неналежне оформлення земельної ділянки не змінює її цільового призначення як віднесеної до земель природно-заповідного фонду і не звільняє органи державної влади від обов`язку діяти відповідно до встановленого чинним законодавством України порядку зміни цільового призначення та вилучення земельної ділянки.
Прокурором доведено та не спростовано відповідачами, що спірна земельна ділянка на момент її відведення перебувала у державній власності, знаходилась за межами населеного пункту та відносилась до земель природно - заповідного фонду, передана у власність неуповноваженим органом та всупереч порядку зміни цільового призначення із земель природно-заповідного фонду на землі сільськогосподарського призначення, оскільки Кабінет Міністрів України рішень про зміну цільового призначення земельної ділянки не приймав.
Цільове призначення спірної земельної ділянки фактично незаконно змінено при передачі у приватну власність, тим самим створено перешкоди державі у володінні та користуванні землями природно-заповідного фонду та забезпеченні збереження унікальної екосистеми з рідкісним біорізноманіттям.
Спірна земельна ділянка в силу імперативної вказівки законодавця належить до земель природно-заповідного призначення за фактом розташування на ній об`єкта природно-заповідного фонду - ботанічного заказника місцевого значення, який перебуває під особливою охороною. Щодо цієї земельної ділянки встановлений спеціальний порядок вилучення (ст. 150 ЗК України), відтворення і використання, а також обмеження щодо її цивільного обороту.
Розташування земельної ділянки з кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 площею 2 га, яка на даний час перебуває у власності ОСОБА_1 , у межах ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський» свідчить про її віднесення до земель природно-заповідного фонду. Указане унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
Таким чином, землі природно-заповідного фонду вилучені з обороту, а тому не можуть перебувати у власності фізичних чи юридичних осіб, надаватись для інших цілей, ніж ті, що передбачені ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».
Апелянт зазначає, що письмові докази підтверджують віднесення спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення та не віднесення її до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.
Однак такий висновок суперечить вимогам Закону України «Про природно-заповідний фонд України», у ст. 7 якого визначено, що землями природно- заповідного фонду є ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Аналогічне визначення наведене і у ст. 43 ЗК України.
Порядок створення й оголошення територій та об`єктів природно- заповідного фонду визначається розділом VII Закону України «Про природно- заповідний фонд України». Як визначено ст. 53 цього закону рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, приймаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.
Судом першої інстанції встановлений факт створення ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський», факт розроблення та затвердження Положення про нього. Такі обставини не ставляться під сумнів відповідачами.
Таким чином, з моменту створення ботанічного заказника місцевого значення «Грушевський» земельні ділянки, у межах яких він розташований, набули статусу земель природно-заповідного фонду.
В апеляційній скарзі відповідач помилково стверджує про відсутність у спірної земельної статусу земель природно-заповідного фонду. При цьому, ним не враховано, що статус спірної земельної ділянки першочергово визначається розташуванням на ній об`єкта природно-заповідного фонду і спеціальним режимом цієї території.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що під час, прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області наказу №18-8322/16-17-СГ від 24.10.2017 р., яким передано у власність спірну земельну ділянку природно-заповідного фонду ОСОБА_2 , порушені норми Земельного кодексу України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України». 
За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02.02.2018 р., укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , надана у власність спірна земельна ділянка узагалі не могла бути предметом такого правочину, тому існування договору є юридичною перешкодою у реалізації Лебединською міською радою правомочностей користування та розпорядження спірною ділянкою, оскільки ОСОБА_1 , за відсутності рішення суду про визнання цього договору недійсним, може розпоряджатися нею на власний розсуд.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Відповідно до п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.
Ураховуючи зазначене, для забезпечення Лебединській міській раді реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки необхідно усунути перешкоди у користуванні нею шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Єрмоленко І.А. від 02.02.2018 про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 та скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі спірної земельної ділянки на підставі ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр».
Такий спосіб захисту у повному обсязі відповідає критерію ефективності, адже співвідноситься зі змістом права, за захистом якого звертається позивач, характером порушення цього права та спричиненими цим порушенням наслідками. 
Використання згаданого способу захисту якнайкраще забезпечить відновлення відповідних прав та інтересів держави, оскільки ці позовні вимоги за своєю правовою природою є вимогами про усунення перешкод у користуванні майном і правовим наслідком їх задоволення є створення територіальній громаді Лебединської міської ради належних умов і можливостей для повноцінного використання та розпорядження землями природно-заповідного фонду. Вказані вимоги у сукупності направлені на усунення перешкод у користуванні та розпорядженні державною власністю та охоплюються єдиним способом захисту, визначеним ст. 391 ЦК України та ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, та є засобами реагування на триваюче порушення права державної власності. 
Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.
Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, яка має закріплений у законодавстві статус обмежено оборотоздатної.
При цьому поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь- які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 , від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2023 року у справі № 554/10517/16-ц (провадження № 14-76цс22) дійшла висновку, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням Земельного кодексу України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку. За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов.
Земельна ділянка із кадастровим номером 5922989100:05:003:0418 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , проте згідно обмежень встановлених законодавством вона не може перебувати у приватній власності із виникненням приватного володільця, тому права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо спірної земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 (презумпційного володільця) повернути зазначену земельну ділянку у комунальну власність.
З урахуванням викладеного прокурором під час звернення до суду із позовом не пропущено строки позовної давності, зокрема щодо оскарження наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 24.10.2017 №18-8322/16-17-СГ та вірно обраний спосіб захисту у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з ухваленим у справі судовим рішенням.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч.1 ст. 374,  ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд

                                                                      у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення.
Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 07 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  
Повне судове рішення складене 18 листопада 2025 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   В. Ю. Рунов