ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України
01 жовтня 2025 року
м. Харків 
справа № 643/4708/24 
провадження № 22-ц/818/2234/25 
Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого - Пилипчук Н.П., 
суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря - Львової С.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: Війчькова частина НОМЕР_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Новіченко Н.В.

ВСТАНОВИВ: 

У травні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. 

В обґрунтування позову зазначає, що 20 серпня 2022 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », у м. Харкові, допустив зіткнення з транспортним засобом «FORD Kuga», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2022 року у справі № 552/5784/22 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, у зв?язку із чим потерпіла сторона повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала усі необхідні документи. Ними було здійснено регламентну виплату потерпілій особі у розмірі 134 029,88грн. Крім того, були понесені витрати на збір документів у розмірі 1 682,95грн. Оскільки відповідач сплачені позивачем кошти не відшкодував, МТСБУ вирішило звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу 135 712, 83грн., а також вартість послуг експерта у розмірі 1 682,954грн. 

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України - задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 135 712,83грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028грн. 

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки під час ДТП він виконував свої службові обов`язки, зокрема перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується даними його військового квитка, довідкою форми 5 із військової частини НОМЕР_4 , та довідкою із військової частини про виконання бойових завдань. На час ДТП він пересувався у службовому автомобілі за для виконання своїх службових обов?язків. У зв?язку із чим вважає, що належним відповідачем має бути військова частина НОМЕР_4 . 

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 липня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Військову частину НОМЕР_4 .
11 липня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» Військова частина НОМЕР_4 подала додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що транспортний засіб Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_5 , згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_4 був закріплений за відповідачем ОСОБА_1 , тобто він володів ним на праві користування, то остаточне відшкодування шкоди покладається саме на нього, я на винну особу у відповідній частці його вини. Вважала, що Моторне (транспортне) страхове бюро України заявивши позов до ОСОБА_1 , діяло в межах законодавства та вказана особа, будучи винною у скоєнні адміністративного правопорушення зобов`язана відшкодувати заподіяну нею шкоду.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року залучено до участі у спрааі у якості правонаступника Війської частини НОМЕР_4 – Військову частину НОМЕР_1 .

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач є винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, і, на момент вчинення якої, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов?язаних із регламентною виплатою у розмірі 134 029, 88 грн., а також витрат на збір документів у розмірі 1 682,95грн. 
Проте, погодитися із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного. 

Судовим розглядом встановлено та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, що 20 серпня 2022 року о 10 год. 10 хв. в м. Харків по вул. Полтавський Шлях та вул. Малиновського сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортного засобу марки Ford Fuga, д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_3 . 

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2022 року у справі № 552/5784/22, з урахуванням постанови про виправлення описки від 11 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. 

04 жовтня 2022 року постанова набрала законної сили. 
Із змісту постанови вбачається, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Рено Трафік д.н.з. НОМЕР_7 , не був уважним та здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford Fuga д.н.з. НОМЕР_8 . У свою чергу водій ОСОБА_3 керуючи транспортним Ford Fuga д.н.з. НОМЕР_6 не надав переваги в русі т/з Renault Trafik д.н.з. НОМЕР_5 та допустив зіткнення. 
Відносно обох водій було складено протоколи про адміністративне правопорушення. 

Згідно 4.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов?язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 

Як свідчать матеріали справи власником пошкодженого транспортного засобу марки Ford Fuga, д.н.3. НОМЕР_6 є ОСОБА_3 . 
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована в СК «АХА Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс N?EP206129043 від 01 жовтня 2021 року, страхова сума на одного потерпілого - 130 000грн. за шкоду, заподіяну майну; розмір франшизи 0грн. 

Що стосується цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_1 , то відомості з бази МТСБУ не містять підтвердження того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_5 , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Під час ДТП транспортний засіб марки Ford Fuga, д.н.з. НОМЕР_8 отримав механічні пошкодження. 

04 вересня 2022 року потерпілий, скориставшись своїм правом, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем, звернувся із відповідною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України. 

Відповідно до Звіту N? 233 від 23 вересня 2022 року, який здійснений ФОП ОСОБА_4 за дорученням Моторного (транспортного) страхового бюро України N? 86156, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників реєстраційний НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , пошкодженого внаслідок ДТП 20.08.2022 року, 404449,86грн. з урахуванням ПДВ на складові частини які підлягають заміні під час проведення ремонтних робіт. 

Згідно розрахунку від 05.10.2022, розмір регламентної виплати, яка належить власнику автомобіля «FORD Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_10 , внаслідок пошкодження під час ДТП має складати 268 059,75грн. без урахування ПДВ. 

Витрати на визначення розміру шкоди становлять 1682,95 грн, що підтверджується актом виконаних робіт, рахунком N? 209, платіжним дорученням N? 935888 від 10 листопада 2022 року.

Відповідно до довідки N? 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 20 листопада 2022 року, підтверджений розмір шкоди складає 134 029,88 грн. 

На підставі наказу N?3/11677 від 22 листопада 2022 року, МТСБУ відповідним платіжним дорученнями N?936308 від 23 листопада 2022 року сплатило на користь ОСОБА_3 за вказаними ним у заяві реквізитами регламентну виплату у розмірі 134 029,88грн. 

Звертаючись до суду із даним позовом, МТСБУ як на підставу позову посилається на те, що оскільки цивільно-правові відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, ним за рахунок коштів фонду захисту потерпілих було здійснено регламенту виплату потерпілій особі ОСОБА_3 , тому він має право на стягнення з відповідача в порядку регресу розміру виплаченого страхового відшкодування. 

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). 
Відповідно до роз?яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року N?4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов?язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. 

Деліктне зобов?язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). 

Сторонами деліктного зобов?язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). 
Разом з тим, правила регулювання таких зобов?язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов?язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. 

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 

Статтею 21 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
При цьому вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 

Згідно зі ст.41 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 

Відповідно до положень ч.1 ст.22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров?ю, майну третьої особи. 

Згідно з підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. 

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП не була застрахована у передбаченому законом порядку, МТСБ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому, тому наявні передбачені підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави для стягнення такої виплати в порядку регресу з винної особи на користь МТСБУ. 

Разом з тим, частиною 1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків. 

З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. 

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов?язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. 
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06 листопада 2013 року у справі N?6-108цс13. 

Як свідчать матеріали справи та не спростовано позивачем власником транспортного засобу марки Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_5 на момент ДТП була військова частина НОМЕР_4 , про що було зазначено потерпілою особою ОСОБА_3 у повідомлені про ДТП. 

Як вбачається із військового квитка ОСОБА_1 останній з 17 квітня 2022 року перебуває на обліку у військовій частині НОМЕР_4 . 

Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 09 лютого 2025 року молодший сержант ОСОБА_1 , в тому числі у період з 13 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. 

Згідно з додатковими поясненнями Військової частини НОМЕР_4 , 20.08.2022 року о 10 год.10 хв. військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_5 у м. Харків в районі перехрестя вул. Полтавський Шлях та вул. Малиновського скоїв дорожньо-транспортну пригоду із іншим транспортним засобом. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , будучі військовослужбовцем військової частин НОМЕР_4 , виконував службові обов`язки, а автомобіль Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_5 належав до транспортних засобів ЗСУ та перебував на праві користування у військовій частині НОМЕР_4 .
Таким чином, з викладеного вбачається, що на час ДТП відповідач ОСОБА_1 перебував на службі у військовій частині НОМЕР_4 та керував належним останній транспортним засобом марки Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_5 з метою виконання покладених на нього службових завдань. 

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо покладення обов?язку з відшкодування страхової виплати на відповідача ОСОБА_1 , оскільки належним відповідачем повинна бути військова частина НОМЕР_4 . 

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. 
Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов?язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі N? 523/9076/16-ц, провадження N? 14-61цс18, пункти 40, 41). 

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.
Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 N?183/1617/16 (провадження N? 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі N?367/2022/15-ц (провадження N? 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі N?712/8916/17 (провадження N? 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі N?635/4741/17 (провадження N? 14-46цс20, пункт 33.2). 

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

З урахуванням викладеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні цих позовних вимог. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , - задовольнити. 

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2024 року - скасувати. 

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - залишити без задоволення. 

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий –                                                        Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                О.В. Маміна

       О.Ю. Тичкова