ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року	Львів	Справа № 460/14445/24 пров. № А/857/9415/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді –                                         Ніколіна В.В.,
суддів –                                                             Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року (суддя – Максимчук О.О., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2024 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії позивача та зобов`язати відповідача провести з 01.11.2024 року перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням вислуги 27 (двадцять сім) календарних років згідно розрахунку вислуги років №2863 від 16.05.2019 року та виплачувати пенсію у розмірі 70% (сімдесят відсотків) відповідних сум грошового забезпечення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 визначалося, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби. Оскільки ОСОБА_1 закінчила навчання 25.06.1989, вступила на військову службу 01.07.1994, то навчання (2 роки 4 місяці 27 днів) не зараховується до вислуги років на пенсію.
Позивач подала до суду відзив на апеляційну скаргу у якому заперечила щодо її доводів та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 (позивач) перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (відповідач), де отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262-ХІІ у розмірі 65% грошового забезпечення, що підтверджується протоколом відповідача за пенсійною справою позивача №1701007322 від 09.08.2019.
Представник позивача не погоджуючись з відсотковим значенням грошового забезпечення позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 06.11.2024, в якому просив провести перерахунок та виплату його пенсії позивача з урахуванням календарної вислуги років, яка становить 27 повних років, що підтверджується відповідними документами.
Листом від 13.11.2024 за №1700-0203-8/64786 у відповідь на звернення позивача відповідач відмовив позивачу у перерахунку і виплаті його пенсії та зазначив, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 визначалося, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби. Оскільки позивач закінчила навчання 25.06.1989, а вступила на військову службу 01.07.1994, то навчання (2 роки 4 місяці 27 днів) не зараховується до вислуги років при виході на пенсію. Розмір пенсії позивача, обчислений згідно з пунктом “б” статті 12 Закону з врахуванням 25 років календарної вислуги, складає 65% відповідних сум грошового забезпечення, згідно поданих документів Головним управлінням Національної гвардії України. 
Вважаючи протиправними дії відповідача, які полягають у відмові в перерахунку пенсії позивача, остання звернулася до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що пенсіонерам, яким призначена пенсія на підставі Закону №2262-ХІІ та які були прийняті на військову службу, мають право на перерахунок пенсійного забезпечення з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в органах внутрішніх справ є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до пункту “а” статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.
Частиною першою статті 2 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії, відповідно до цього Закону, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до пункту “а” частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині 2 статті 17 цього Закону.
В свою чергу, статтею 17-1 Закону №2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, що статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення на пільгових умовах призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом. При цьому, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.
Отже, Законом №2262-ХІІ передбачено пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України постановою №393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393). Вказаним Порядком № 393 також визначаються періоди проходження військової служби, що зараховуються до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 2 Постанови №393 (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії 09.08.2019) до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті “ж” статті 1-2 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, під час призначення пенсії згідно з пунктом “а” статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. 
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.03.2015 №21-411а14 і таку правову позицію підтримав Верховний Суд у постановах від 14.08.2019 №805/2337/16-а, від 01.02.2019 №809/780/15, від 18.06.2019 №809/490/16.
Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.
У вищезазначеній постанові Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформував наступні правові висновки: “В цілях Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393”.
Аналогічні правові висновки щодо зарахування календарної вислуга років на пільгових умовах були висловлені Верховним Судом в постановах від 28.09.2022 у справі № 813/1263/18, від 20.09.2022 у справі № 640/12919/20, від 14.09.2022 у справі № 640/14718/20, від 27.07.2022 у справі № 766/4549/17, від 13.04.2022 у справі № 640/26198/19, від 25.05.2022 у справі № 480/4643/20, які відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.
Міністерством оборони України видано Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затверджено наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за №1294/26071 (далі - Положення).
Зазначеним Положенням визначається порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ та Постанови №393 (зі змінами).
Відповідно до абзацу 3 пункту 2.12. розділу II Положення обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється: фінансово економічними управліннями командувань видів Збройних Сил України за поданням відповідних підрозділів персоналу - особам офіцерського складу, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу управлінь (відділів) оперативних (повітряних) командувань, з`єднань і військових частин, що належать до їх складу, а також офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу військових частин, підпорядкованих Міністерству оборони України, що займають посади, призначення на які здійснюються наказами командувачів військ оперативних командувань, командирів повітряних командувань (по особовому складу), їм відповідних і нижче.
Пунктом 2.13. розділу II Положення передбачено, при обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію. У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію.
Пунктом 2.14. розділу II Положення передбачено, якщо військовослужбовець, який підлягає звільненню з військової служби, має право на пенсію, що призначається відповідно до підпункту "б" частини першої статті 12 Закону, то в розрахунку загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років (додаток 4) зазначаються всі календарні періоди військової служби та окремо календарні періоди роботи як працівника, а також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.
В пункті 2.19. розділу II Положення зазначається, що вислуга років на пенсію, обчислена органами, зазначеними в пункті 2.1 цього розділу, доводиться під підпис військовослужбовцю, який представляється до звільнення з військової служби, на звороті відповідного розрахунку. Заперечення військовослужбовця щодо складеного розрахунку повинні бути розглянуті до його звільнення з військової служби.
Спірні питання щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах за поданнями начальників відповідних управлінь персоналу вирішує комісія Міністерства оборони України в складі, що затверджується наказом Міністерства оборони України. На розгляд комісії виносяться тільки ті спірні питання, які не можуть бути вирішені на місці підрозділами персоналу та фінансовими органами, зазначеними в пункті 2.12 цього розділу.
Для винесення питання на розгляд комісії управління (відділ) персоналу з`ясовує всі обставини, пов`язані зі спірними періодами служби, подає всі документи разом з особовою справою військовослужбовця і своїми висновками до управління персоналу вищого рівня (за підпорядкованістю), яке після ретельного вивчення цього питання направляє документи на розгляд зазначеної комісії.
Відповідно до Пункту 2.20. розділу II Положення обчислена в установленому порядку вислуга років (календарна та окремо на пільгових умовах) зазначається в наказах про звільнення військовослужбовців з військової служби і є підставою для призначення їм пенсії за вислугу років.
Згідно з частиною 1 статті 17-2 Закону №2262-ХІІ обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
Як встановлено судом, позивачу призначено пенсію за вислугу років з 09.08.2019 в розмірі 65% грошового забезпечення, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом за пенсійною справою 1701007322 від 09.08.2019.
При цьому, відповідачем при призначенні позивачу пенсії враховано 25 років вислуги на військовій службі, незважаючи на те, що з наявного в матеріалах справи розрахунку вислуги років від 16.05.2019 №2863 вбачається, що загальна вислуга років позивача становить 27 років 27 днів. У вказаному розрахунку вислуги років також враховано до загальної вислуги позивача період її навчання у цивільних навчальних закладах до 5 років – 1 рік за 6 місяців, що загалом склав 2 роки 4 місяці 27 днів.
Водночас, суд правильно зауважив, що відповідно до пункту 2.19. Положення заперечення військовослужбовця щодо складеного розрахунку повинні бути розглянуті до його звільнення з військової служби, однак позивачем вказаний розрахунок вислуги років не оскаржувався, про що позивач зазначає безпосередньо в своїй позовній заяві та матеріали справи не містять зворотного.
Судом також встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 08.08.2019 №168 позивача виключено зі списків особового складу зонального відділу, з усіх видів забезпечення з 08.08.2019 та у вказаному витязі з наказу зазначено, що позивач має повних 27 календарних років служби.
З аналізу вищезазначеного Положення та Закону №2262-ХІІ суд дійшов вірного висновку, що оскільки підрахунок вислуги років проведено уповноваженою особою Департаменту фінансів МОУ, який не був оскаржений ні позивачем ні будь-ким іншим та відповідачем не надано доказів того, що розрахунок вислуги років позивача від 16.05.2019 №2863 мітить недостовірні відомості, суд вважає, що при призначенні позивачу пенсії відповідач повинен був врахувати весь період календарної вислуги років позивача, який становить повних 27 років, про що зазначено в розрахунку №2863 від 16.05.2019 та у витязі з наказу від 08.08.2019 №168, однак безпідставно не взято відповідачем до уваги.
Посилання відповідача на пункт 2 Постанови №393 щодо зарахування до вислуги років періоду навчання, однак з умовою присвоєнням звання після такого навчання або вступу на військову службу суд правильно відхилив, оскільки навчання позивача було враховано до розрахунку вислуги років позивача уповноваженою особою Департаменту фінансів МОУ, про що зазначено у розрахунку №2863 від 16.05.2019, який в свою чергу не оскаржувався та ніким не ставився під сумнів. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які давали б підстави для неврахування вказаних документів та ставили б під сумнів відомості щодо вислуги років позивача, які в них наведені. 
Суд також зауважив, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії за вислугу років протиправно застосовано для визначення розміру пенсії пункт “б” статті 12 Закону №2262-ХІІ, а не пункт “а” статті 12 Закону №2262-ХІІ, оскільки пунктом “б” статті 12 Закону №2262-ХІІ передбачено розрахунок стажу виходячи із страхового стажу та стажу військової служби, де визначено, що страховий стаж повинен становити 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба. 
При цьому, враховуючи дату призначення позивачу пенсії 09.08.2019, пункт “а” статті 12 Закону №2262-ХІІ передбачає, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. Тобто, в даному випадку йде мова не про складання страхового стажу та стажу перебування на військовій службі як це передбачено пунктом “б” статті 12 Закону, а про календарну вислугу років, яка згідно розрахунку вислуги років ОСОБА_1 від 16.05.2019 №2863 становить 27 повних календарних років.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що при призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідач повинен був здійснити таке призначення саме за пунктом “а” статті 12 Закону №2262-ХІІ та проводити нарахування пенсійних виплат виходячи з 70% розміру грошового забезпечення.
Згідно частин 1-2 статті 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців (частина друга статті 51 Закону №2262-ХІІ).
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що перерахунок пенсії позивача має бути проведено на підставі документів, які надавались позивачем разом з його заявою про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням документів, які підтверджують його календарну вислугу років (повних 27 років) та які наявні в пенсійній справі позивача.
Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 460/14445/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська