справа №760/9925/16-к
провадження №1-кп/991/189/19

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України
«22» вересня 2025 року                                                                м. Київ
Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду під час судового засідання у кримінальному провадженні №42015000000002738 від 11 грудня 2015 року відносно обвинувачених: ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 357 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України, заяву обвинуваченої ОСОБА_5 про відвід прокурора,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває кримінальне провадження №42015000000002738 від 11 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 357 КК України, та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
В судовому засіданні 22 вересня 2025 року обвинуваченою ОСОБА_5 заявлено відвід прокурору  ОСОБА_7 з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України. Так, на переконання обвинуваченої, в даному випадку наявна особиста заінтересованість у результатах кримінального провадження, наявність прямих інтересів з боку прокурора, а саме: службових. Як зазначає обвинувачена, прокурор публічно висловлювався про її винуватість, в той час як докази її протиправної діяльності відсутні, а надані прокурором письмові докази в кримінальному провадженні, до того ж, всі зібрані з грубими порушеннями вимог КПК України, в тому числі і при процесуальному керівництві прокурора ОСОБА_7 . Прокурор ОСОБА_7 , на переконання заявниці, замість об`єктивної процесуальної позиції зайняв виключно обвинувальний ухил, трактуючи норми кримінального процесуального законодавства на власний розсуд. Зокрема, при допиті свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні 05 вересня 2025 року ОСОБА_7 орієнтував суд щодо заборони використання свідком будь-яких нотаток і документів, що суперечить вимогам КПК України, зокрема, ч.13 ст. 352 КПК України, та сприймається стороною захисту як перешкоджання допиту свідка сторони захисту, викликає обґрунтований сумнів в неупередженості прокурора та можливості подальшого якісного підтримання ним державного обвинувачення. Обвинувачена переконана, що це не єдиний випадок, де прокурором ОСОБА_7 орієнтовано суд на неправильне застосування норм КПК України, що свідчить про упередженість прокурора, його мету в будь-який, навіть незаконний спосіб, добитися обвинувального вироку. Зокрема, 25 квітня 2025 року прокурор  ОСОБА_7 орієнтував суд на те, що, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні не особливо тяжкого злочину, то, не зважаючи на її заперечення і бажання мати захисника, можливо проводити судовий розгляд без участі захисника, що прямо суперечить нормам КПК України, Конвенції та практиці ЄСПЛ. Взагалі на всі питання, які вказують на протиправні дії працівників правоохоронних органів і доводять невинуватість ОСОБА_5 прокурором  ОСОБА_7 вноситься протест. Крім того, при знаходженні на лікуванні ОСОБА_5 , навіть на стаціонарному лікуванні, при наявності підтверджуючих медичних документів, прокурором  ОСОБА_7  направлялися запити до лікувальних закладів з питаннями, чи може  ОСОБА_5  брати участь в судових засіданнях, в тому числі в режимі ВКЗ, при тому, що ОСОБА_5  проходить лікування саме з приводу нервової системи після перенесеного інсульту і суду надавались документи про протипоказання стресових ситуацій, з якими прокурор ознайомлений. Обвинувачена також звернула увагу на те, що саме прокурор ОСОБА_7  при визначенні підсудності даної справи у Верховному Суді надав суду неправдиві відомості про те, що свідок  ОСОБА_11  проживає в м. Київ (в той час як останній перебував в розшуку з січня 2016 року і був розшуканий лише в 2023 році), а також, що свідки  ОСОБА_12  та ОСОБА_13  також проживають у м. Києві, при тому, що зазначені свідки мешкали в Кіровограді (на той час), здійснювали адвокатську діяльність. На підставі наданих суду прокурором  ОСОБА_7 неправдивих відомостей, справу було залишено на розгляді в Солом`янському районному суді м. Київ. До того ж, прокурор ОСОБА_7 під час розгляду справи Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, беручи участь в режимі відеоконференції, під час судового засідання без будь-яких пояснень неодноразово покидав приміщення, з якого проводився ВКЗ, на питання суддів: «Прокурор, Ви куди? Прокурор, в нас судове засідання!», не реагував. Викладене, за твердженням обвинуваченої, лише частина порушень, допущених прокурором ОСОБА_7 під час розгляду даної справи. Отже, на думку обвинуваченої, поведінка та реальні дії прокурора під час розгляду справи свідчать про встановлення фактів у його поведінці, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, ставить під сумнів його безсторонність. Вона вважає, що у стороннього спостерігача при наявності таких фактів могли б виникнути сумніви в неупередженості та об`єктивності прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його адвокат  ОСОБА_9 , а також адвокат обвинуваченої ОСОБА_5 -  ОСОБА_8 заявлений відвід підтримали на просили його задовольнити. 
Прокурор  ОСОБА_7 , заперечуючи проти задоволення заяви обвинуваченої ОСОБА_5 , послався на те, що аналогічний, на його думку, відвід заявлявся адвокатом  ОСОБА_9  та був вирішений в минулому судовому засіданні, адже доводи обох відводів зводяться до незгоди з його процесуальними діями. За таких обставин, прокурор вважає, що даний відвід фактично є повторним, а тому може бути залишеним без розгляду.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви про відвід, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Наведена норма кримінального процесуального закону містить у собі вичерпний перелік обставин, що виключають участь, зокрема прокурора у кримінальному провадженні.
Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, який, згідно з ч. 5 вказаної статті, повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість прокурора, на існування якої посилається обвинувачена ОСОБА_5 , заявляючи йому відвід, та бути підтвердженим відповідними доказами.
З практики ЄСПЛ вбачається, що особиста безсторонність означає відсутність упередженості або прихильності, що презюмується, поки не надано доказів протилежного. 
На думку суду, до встановлення наявності/відсутності упередженості прокурора необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на його безпосередню поведінку та надати оцінку реальним діям прокурора під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у його поведінці, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до учасників та зміни його складу.
Обвинувачена ОСОБА_5 підставою відводу прокурора  ОСОБА_7 визначає його упередженість, що, на її думку, проявилася в обвинувальному ухилі; його висловлюваннях про винуватість ОСОБА_5 за відсутності відповідних доказів; трактуванні прокурором норм кримінального процесуального законодавства на власний розсуд; внесенні прокурором протестів на питання, що стосуються протиправних дій працівників правоохоронних органів; направленні прокурором запитів до лікувальних закладів стосовно ОСОБА_5 , незважаючи на наявність документів щодо її лікування, а також у його поведінці, допущеній в інших судах в межах цієї справи, зокрема надання суду неправдивих відомостей щодо місця проживання свідків при визначенні підсудності та залишення прокурором судового засідання в режимі ВКЗ без будь-яких пояснень. 
Оцінюючи зазначені доводи з точки зору наявності підстав для відводу прокурора  ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сумнів у неупередженості будь-якого учасника процесу повинен бути розумним та не ґрунтуватися на власних суб`єктивних міркуваннях і особистих відчуттях (припущеннях). 
Так, процесуальна поведінка прокурора, як учасника справи, з якою не згодна обвинувачена, жодним чином не може свідчити про упередженість прокурора, який, відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Тобто прокурор займає свою правову/процесуальну позицію стосовно тих чи інших обставин в межах кримінального провадження на власний розсуд, що не може бути підставою для його відводу відповідно до ст. 77 КПК України. При цьому, жодних об`єктивних даних, які дійсно могли б підтверджувати факт упередженості прокурора  ОСОБА_7 під час підтримання ним державного обвинувачення в межах даного кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_5 не навела, натомість заявлений відвід ґрунтується на оціночних судженнях обвинуваченої щодо процесуальної поведінки прокурора та не містить належних і підтверджених відомостей, які б свідчили про наявність підстав для його відводу, передбачених законом. 
Таким чином, оскільки доводи обвинуваченої ОСОБА_5 про відвід прокурора  ОСОБА_7 не містять об`єктивних даних про обставини, що можуть свідчити про його упередженість, а також, враховуючи те, що обвинуваченою в судовому засіданні не доведено підстав заінтересованості або обставин, з посиланням на докази, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості або особистій заінтересованості прокурора в результатах даного кримінального провадження, із урахуванням вимог ст. 80 КПК України, згідно з якою відвід повинен бути вмотивованим, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви про відвід прокурора ОСОБА_7 відсутні.
Керуючись ст.ст. 77, 81, 332, 372, 376 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_5 про відвід прокурора - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України

Головуючий                                                                         ОСОБА_1 

Судді                                                                                 ОСОБА_2 

ОСОБА_3