ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2025 року
м. Харків
справа № 629/5722/25
провадження № 22-ц/818/5008/25
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого –                Пилипчук Н.П.,
суддів –                        Маміної О.В., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря –        Львової С.А.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
суб`єкт, дії якого оскаржуються – Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
стягувач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року в складі судді Харабадзе К.Ш.

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та на рішення, ухвалені державним виконавцем під час здійснення відповідного виконавчого провадження.
Скарга мотивована тим, що Лозівським відділом державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснюється примусове виконання виконавчого листа № 2025/1816/12 від 05.04.2012 у ВП № 32207941 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Постановою від 10.07.2025 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчому листу № 2025/1816/12, виданому 05.04.2012. 
Постановою від 10.07.2025 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчому листу №2025/1816/12, виданому 05.04.2012. 
Зазначив, що обидві постанови суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки він працює в ТОВ «Агрологістика» на посаді водій автотранспортних засобів (вантажністю 3 тони та більше) та перевозить вантажі з України до країн Європи, а з Європи до України гуманітарні грузи (подвійного користування). 
Встановлені постановами від 10.07.2025 тимчасові обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та у праві виїзду за межі України унеможливлюють реалізацію його конституційного права на працю, отримувати належну заробітну плату на посаді водій автотранспортних засобів. Інших вільних альтернативних посад у ТОВ «Агрологістика» немає. 
Втручання держави у його конституційне право на працю та заробляти працею приведе до його звільнення, що перешкодить стягненню аліментів з його заробітної плати та залишить дитину без матеріальної підтримки батька. 
Просив постанову заступника начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярошенко Н.А. від 10.07.2025 у ВП № 32207941 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами – скасувати; постанову заступника начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярошенко Н.А. від 10.07.2025 у ВП № 32207941 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України – скасувати; заборонити Лозівському відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлювати тимчасові обмеження – боржнику, у праві керувати транспортними засобами та у праві виїзду за межі України протягом всього часу його роботи на посаді водія автотранспортних засобів.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та задовольнити скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що до суду першої інстанції були надані докази – дві довідки з місця роботи, в яких зазначено, що він працює в ТОВ «Автологістика» на посаді водія автотранспортних засобів з перевезення вантажів (від 3 тон та більше) до країн Європи та у зворотному напрямку. Можливість виїзду за межі України є обов`язковою умовою для виконання працівником своїх посадових обов`язків водія. Інших даних, що у нього хоча би потенційно може бути інший вид доходів, матеріали справи не містять і виконавча служба, яка подавала низку запитів до ПФУ, податкового органу щодо його доходів іншого джерела доходів, окрім одного вищезазначеного, не виявила. Таким чином беззаперечним висновком є те, що дана праця є основним і єдиним законним джерелом засобів для його існування. Відсутність у нього доходів унеможливить сплату аліментів та одночасно унеможливить виконання іншої раніше винесеної постанови від 23.05.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що суперечить вимогам Конвенції щодо найкращого забезпечення інтересів дитини, залишає дитину без можливості його матеріальної підтримки. Зазначив, що обидві оскаржувані постанови направлені на завдання шкоди його свободам, оскільки зазначені обмеження та, як наслідок, майбутнє звільнення, впливають на збільшення боргу, що стане підставою для реєстрації стосовно нього кримінального провадження та притягнення до кримінальної відповідальності. І все це з вини державного виконавця та суду першої інстанції, які перешкоджають йому сплачувати борг та аліменти із отримуваної заробітної плати – поставили його в умови неможливості праці, тобто створили всі умови для звільнення.

07 жовтня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від представника  ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначила, що станом на 23.05.2025 року заборгованість зі сплати аліментів становить 130 097,43 грн. Відповідно до довідки Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №49080/26.12-30/11 від 23.05.2025, згідно з матеріалами виконавчого провадження №77358302, про виконання виконавчого лист №569/7058/24 від 18.02.2025 з ОСОБА_1 стягується на користь ОСОБА_5 неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2020 року по березень 2024 року у розмірі 64243, 66 грн, станом на 23.05.2025 року заборгованість становить 61 579,11 грн. Скаржником ні до скарги на дії та бездіяльність органу примусового виконання та на постанову державного виконавця, ні до апеляційної скарги не надано жодних доказів щодо погашення вищевказаної заборгованості. Вказала, що боржник роками ухилявся від офіційного працевлаштування, жив у своє задоволення, подорожував, забезпечував лише власні потреби і свідомо позбавляв свою дитину права на аліменти. Він «згадав» про дитину лише тоді, коли його притиснули обмеження. Це доводить, що його єдина мета - уникнути відповідальності, а не виконувати обов`язки.

14 жовтня 2025 року до суду апеляційної інстанції від Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначив, що 14.08.2025 боржник звернувся до виконавчої служби із заявою про долучення до матеріалів справи довідки з місця роботи № 03/07 від 17.07.2025.

10 листопада 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 , через свого представника, подав до суду апеляційної інстанції заяву про закриття апеляційного провадження в частині, яка мотивована тим, що під час розгляду справи апеляційним судом відбулись певні зміни обставин, а саме постановами заступника начальника Лозівського ВДВС у Лозівському районі Харківської області СМУЮ Гусарової О.М. від 23.10.2025 скасовано тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та у праві виїзду за межі України. Вважав, що існують підстави для закриття провадження в частині вимог апеляційної скарги щодо скасування зазначених постанов. Разом з тим, відносно оскаржуваної ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року та заборони Лозівському відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлювати тимчасові обмеження – боржнику, у праві керувати транспортними засобами та у праві виїзду за межі України протягом всього часу роботи на посаді водія автотранспортних засобів, вимоги апеляційної скарги залишаються актуальними. Виходячи з наведеного просив апеляційне провадження в частині апеляційних вимог про скасування постанови заступника начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярошенко Н.А. від 10.07.2025 у ВП № 32207941 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; скасування постанови заступника начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярошенко Н.А. від 10.07.2025 у ВП № 32207941 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України – закрити; в іншій частині вимог продовжити розгляд справи та апеляційну скаргу задовольнити; ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року скасувати; заборонити Лозівському відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлювати тимчасові обмеження – боржнику, у праві керувати транспортними засобами та у праві виїзду за межі України протягом всього часу його роботи на посаді водія автотранспортних засобів.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.
Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів приходить до висновку про те, що в суді апеляційної інстанції особа, яка подала апеляційну скаргу може відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження або заявити клопотання про відмову від скарги, якщо постановлено ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
Між тим, з вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 частково підтримав свою апеляційну скаргу, однак не відмовився від неї у відповідній частині. Також ОСОБА_1 не заявив про те, що він відмовляється від поданої ним скарги на дії/бездіяльність державного виконавця у відповідній частині.
Таким чином підстави для закриття апеляційного провадження у відповідній частині відсутні.

12 листопада 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подало до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що 22.10.2025 року боржником заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_5 була сплачена у повному розмірі. 23.10.2025 року, відповідно до абзацу 3 частини 6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802), тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону були припинені у зв`язку з погашенням заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця: про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України; про скасування тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про скасування тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду – залишити без змін.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, виходив із того, що оскільки у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, тому дії виконавчої служби під час винесення постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі у рамках виконавчого провадження № 32207941 відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але  не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2012 та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
На виконання вказаного рішення суду судом видано виконавчий лист № 2025/1816/12 від 05.04.2012, який пред`явлено стягувачем до примусового виконання до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.33,34).
Постановою відділу державної виконавчої служби Лозівського міжрайонного управління юстиції від 10.04.2012 відкрито виконавче провадження № 32207941 з примусового виконання виконавчого листа № 2025/1816/12 (а.с.35).
12.03.2013 року державним виконавцем надіслана постанова про звернення стягнення на заробітну плату (доходи) боржника за місцем отримання доходу ТОВ «Укравтотранс плюс» (а.с.38).
19.08.2020 року до Відділу надійшла заява представника стягувача Свистуна А.А., який представляв інтереси ОСОБА_6 за довіреністю від 12.05.2020 року, в якій було повідомлено, що ОСОБА_1 сплатив аліменти на користь ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа № 2025/1816/12 від 05.12.2012 року виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області, у повному обсязі включно до 01.09.2020 року (а.с.11,41).
26.07.2022 року державним виконавцем направлена вимога до ТОВ «Укравтотранс плюс» повідомити щодо проведення стягнення аліментів за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.03.2013 року та повідомити заборгованість зі сплати боржника ОСОБА_1 (а.с.42).
Згідно з довідкою № 117/21.12-38/2 від 22 серпня 2022 року, станом на 22.08.2022 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 32207941 з виконання виконавчого листа № 2025/1816/12 від 05.04.2012, становить 62583,00 грн (а.с.43).
23.08.2022 року за вих. № 34515/21.12-88/2 на адресу боржника направлений виклик державного виконавця, в якому зазначено про необхідність з`явитися до державного виконавця 30.08.2022 року о 10:00 (а.с.44).
Згідно з довідкою № 38323/21.12-88/2 від 27.09.2022, станом на 27.09.2022 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 32207941 з виконання виконавчого листа № 2025/1816/12 від 05.04.2012, становить 62583,00 грн (а.с.45).
29.03.2023 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 32207941, яку також направлено за місцем отримання доходу ТОВ «Алігатор авто-транс» (а.с.49).
Згідно з довідкою № 17860/23-.12-31/11 від 14.02.2024 року, станом на 14.02.2024 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 32207941 з виконання виконавчого листа № 2025/1816/12 від 05.04.2012, становить 66189,16 грн (а.с.58).
13.03.2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 32207941, яку також направлено за місцем отримання доходу ТОВ «Агрологістика» (а.с.60).
Відповідно до довідки № 49081/26.12-30/11 від 23 травня 2025 року, згідно з матеріалами виконавчого провадження № 32207941 з виконання виконавчого листа № 2025/1816/12 від 05.04.2012, станом на 23.05.2025 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 130 097,43 грн (а.с.10 зворот,65).
23.05.2025 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено для виконання до ТОВ «Агрологістика» (а.с.6,66).
Постановою від 09.06.2025 ВП № 32207941 у зв`язку із наявною заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 65 048,71 грн (а.с.68).
Постановою від 10 липня 2025 року ВП № 32207941 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2025/1816/12 виданого 05.04.2012 (а.с.7,75).
Постановою від 10 липня 2025 року ВП № 32207941 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2025/1816/12 виданого 05.04.2012 (а.с.8,73).
Постановою від 10 липня 2025 року ВП № 32207941 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2025/1816/12 виданого 05.04.2012 (а.с.71).
Вказані постанови мотивована тим, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у боржника утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 30.06.2025 за період часу з 01.09.2020 по 30.06.2025 становить 121210,65 грн, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.
Відповідно до довідок ТОВ «Агрологістика» від 17.07.2025, 28.08.2025 боржник працює з 29.09.2023 на посаді водія автотранспортних засобів (вантажністю 3 тонни і більше), заброньований (а.с.5,28).
Постановою заступника начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусаровою О.М. від 23.10.2025 ВП № 32207941 скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10.07.2025 № 32207941.
Постановою заступника начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусаровою О.М. від 23.10.2025 ВП № 32207941 скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду особи з України, яке було встановлено постановою про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 10.07.2025 № 32207941.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 18 ЦПК України: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.
Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.
За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
За змістом частини першої, абзацу 1 частини другої статті 18 Закону України  «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».)
Відповідно до частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:
1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Положеннями частини десятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:
1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;
2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;
3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації  у Донецькій та Луганській областях;
4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відмовляючи у задоволенні скарги   ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та надавши належну правову оцінку наданим заявником доказам та заявленим ним доводам, правильно виходив із того, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України та у праві у праві керування транспортними засобами, встановлене 10 липня 2025 року заступником начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярошенко Н.А., ґрунтується на законі і переслідує легітимну мету такого обмеження (виконання судового рішення, яке в добровільному порядку не виконується), таке законне обмеження є справедливим і пропорційним до мети, заради якої воно застосовано, а саме захист прав стягувача шляхом примусового виконання рішення суду, ухваленого на його користь.
Суд першої інстанції правильно вказав, що на час розгляду скарги боржником доказів відсутності заборгованості зі сплати аліментів не надано, тому дії заступника начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярошенко Н.А. під час винесення постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі у рамках виконавчого провадження № 32207941 відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», який спрямований на забезпечення належного виконання рішень, у тому числі, щодо стягнення аліментів, з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які отримують аліменти.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що встановлені постановами від 10.07.2025 тимчасові обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та у праві виїзду за межі України унеможливлюють реалізацію його конституційного права на працю, отримувати належну заробітну плату, оскільки зазначені постанова були винесені у зв`язку із тим, що у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої відповідно до розрахунку державного виконавця від 30.06.2025 року за період часу з 01.09.2020 по 30.06.2025 року становить 121 210,65 грн.
Колегія суддів зазначає, що при встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, оскільки застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», направлені на належний захист прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку зі стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.
Матеріали виконавчого провадження, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 до застосування до нього оспорюваних обмежень повідомляв державного виконавця про те, що працює водієм.
Після ухвалення виконавцем постанов від 10.07.2025 ОСОБА_1 повідомив виконавчу службу про характер своєї роботи, погасив заборгованість і постановами заступника начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусаровою О.М. від 23.10.2025 ВП № 32207941 були скасовані тимчасові обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами та у праві виїзду за межі України.
Що стосується вимоги ОСОБА_1 про заборону Лозівському відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлювати тимчасові обмеження – боржнику, у праві керувати транспортними засобами та у праві виїзду за межі України протягом всього часу його роботи на посаді водія автотранспортних засобів, то колегія суддів зазначає, що вона не підлягає задоволенню, з тих підстав, що захисту підлягає лише право, порушення якого відбулось, у цьому випадку ця вимога спрямована на майбутнє та такий спосіб захисту законом не передбачений.
Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                        Н.П. Пилипчук

Судді                                                                О.В. Маміна

       О.Ю. Тичкова