ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2320/25 Справа № 175/10223/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 вересня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

       особи, що притягується до
       адміністративної відповідальності                 ОСОБА_1 
       представника потерпілого - адвоката                Андрієнка С.В. 

апеляційну скаргу представника потерпілого — адвоката Андрієнка С.В. на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року щодо

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  громадянки України, яка проживає за адресою:  АДРЕСА_1 ,

стосовно якої справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

       Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 31 травня 2025 року, 12.04.2024 року о 08:50 в Дніпропетровській області, Дніпровському районі, смт. Слобожанське, на автодорозі М-30, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , при виявленні небезпеки для руху своєчасно не вжила заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого автомобіль «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , продовжив некерований рух і скоїв наїзд на металеве огородження проїзної частини. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завданні матеріальні збитки,  ОСОБА_1  отримала тілесні ушкодження. Своїми діями у цій частині ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.3 ПДР, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене за ст.124 КУпАП.

       Оскарженою постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області  від 30 липня 2025 року справу щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи висновок експерта судової автотехнічної експертизи та відеозапис з відеореєстратора, - не підтверджують поза розумним сумнівом наявність в діях  ОСОБА_1  складу інкримінованого адміністративного правопорушення. 

       В апеляційній скарзі адвокат Андрієнко С.В. просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. 
       Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що 30.07.2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення, а повний текст отримано лише 11.08.2025 року, що об`єктивно унеможливлювало своєчасне складання вмотивованої апеляційної скарги. Враховуючи викладене, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин. 
       Обґрунтовуючи апеляційні вимоги вказує, що суд першої інстанції здійснив розгляд необ`єктивно та поверхнево, односторонньо, не дослідив в повній мірі обставини ДТП, дав невірну оцінку доказам, не зазначив та не обґрунтував, чому були прийняті одні докази, а інші не згадувались та правова оцінка не надавалась. 
       Зазначає, що суд першої інстанції послався лише на висновок експерта № 2771-24 від 03.03.2025 року. Про наявність висновку експерта № КЕД-19/104-24/18023 від 07.05.2024 року, згідно якого дії водія ОСОБА_1 не відповідають вимогам ПДР, суд у своїй постанові не згадує. 
       Вказує, що судом було призначено автотехнічну експертизу, а судовий експерт ОСОБА_3 з власної ініціативи провів фототехнічну та автотехнічну експертизу. Крім того, у висновку вказано, що судовий експерт ОСОБА_3 має кваліфікацію за спеціальностями 10.1, 10.2, 10.3 та 10.4, проте не дозволено проведення судових експертиз за спеціальностями 6.1 та 7.1, які були використані при виконанні автотехнічної експертизи № 2771-24 від 03.03.2025 року. Таким чином вважає, що експерт вийшов за межі своїх повноважень та вирішив питання, які вирішуються при проведенні комплексної автотехнічної фототехнічної та відеотехнічної експертизи.
       Також зазначає, що експертиза була проведена односторонньо, з використанням сумнівних, суперечливих та не підтверджених даних, що значно вплинуло на її висновки. Вказує, що час небезпеки прийнято із показів лише водія ОСОБА_1 , який не відповідає дійсності. Невірно заданий судом та розрахований судовим експертом час руху автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , з моменту виникнення небезпеки до зіткнення. 
       Під час виконання даної експертизи та проведенні розрахунків судовим експертом ОСОБА_3 було використано момент виникнення небезпеки, який є невірним, необґрунтованим та таким, що суперечить експертній методиці і матеріалам справи. 
       Вказує, що в даній дорожньо-транспортній ситуації небезпека для руху водію автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_1  виникає в момент, коли автомобіль «Мерседес» знаходиться на відстані шляху гальмування від правої межі смуги руху автомобіля «Фольксваген» (за напрямком руху автомобілю «Фольксваген»), а не з моменту в`їзду автомобіля «Мерседес» в крайню ліву смугу руху, як вказав судовий експерт ОСОБА_3 .
       Таким чином вважає, що висновок експерта № 2271-24 від 03.032025 року не може слугувати належним доказом відсутності в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог ПДР України.
       Також зазначає, що наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, повністю підтверджується висновком експертного дослідження № КЕД-19/104-24/18023 від 07.05.2024 року та поясненнями допитаного у судовому засіданні судового експерта ОСОБА_4 . 

       В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції — без змін.
       В обгрунтування своїх вимог зазначає, що експерт ОСОБА_4 , складаючи висновок експертного дослідження № КЕД-19/104-24/18023 від 07.05.2024, також не мав експертної спеціальності 7.1 “технічне дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису”. Вказує, що висновок складений на підставі хибних вихідних даних, повідомлених ОСОБА_2 , що суперечать обставинам ДТП. 
       Звертає увагу, що постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 року по справі № 175/9434/24 було встановлено порушення ОСОБА_2 п. 10.3. Правил дорожнього руху під час перестоювання, що полягало в ненаданні дороги транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 , що рухалась в попутному напрямку по тій смузі, на яку ОСОБА_2 мав намір перестоїтися. Вказує, що за правилами преюдиції вказані обставини поширюються на вказану справу про адміністративне правопорушення. 
       Вказує, що автомобіль MERCEDES-BENZ G 63 AMG, під керуванням ОСОБА_2 , за 3 (три) секунди до зіткнення здійснив 4 (чотири) маневри, а саме: 1) перестроювання зі смуги розгону на першу смугу руху автошляху М-30; 2) перестроювання із першої смуги руху на другу смугу руху автошляху М-30; 3) перестроювання із другої смуги руху на третю смугу руху автошляху М-30; 4) перестроювання із третьої смуги руху на крайню ліву смугу руху автошляху М-30. Останнє перестроювання автомобіля MERCEDES-BENZ G 63 AMG, під керуванням ОСОБА_2 , перебуває у причинному зв`язку із ДТП по цій справі, оскільки у разі нездійснення перестроювання із третьої смуги руху на крайню ліву смугу руху та продовження руху по інших смугах руху зіткнення не відбулося б. 
       Також вказує, що протокол було складено за її відсутності та зі спливом строку в один місяць, копію протоколу їй не було вручено, а матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 повідомлення про запрошення для складання протоколу. Зазначає, що в матеріалах справи відсутній оригінал схеми ДТП, а копія не містить підпису ОСОБА_1 , тому не може бути належним та допустимим доказом. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши представника потерпілого — адвоката Андрієнка С.В., який підтримав апеляційну скаргу; особу, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
       Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що повний текст постанови від 30.07.2025 року отримано лише 11.08.2025 року, підтверджуються розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с. 157), а отже є підстави для висновку про те, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини. 
Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції про недоведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими.
Так, згідно із ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
       Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення зокрема у рішення у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою, з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.
       Аналізуючи фактичні обставини та наявні у матеріалах справи докази, якими вони підтверджуються, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про те, що матеріалами справи винуватість водія ОСОБА_1 не доведена.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок правильним, оскільки висновком експерта за результатами проведення судової авто-технічної експертизи №2771-24 від 03 березня 2025 року, відеозаписом з відеореєстратора водія автомобіля «Фольксваген», д.з.н. НОМЕР_1 , схемою ДТП, поясненнями водіїв не підтверджується поза розумним сумнівом, що зіткнення транспортних засобів дійсно відбулося внаслідок порушення вимог ПДР водієм ОСОБА_1 .
Як було правильно встановлено судом першої інстанції, з наявного в матеріалах справи відеозапису з відеореєстратора водія автомобіля «Фольксваген», д.з.н. НОМЕР_1 , - водій ОСОБА_1 на дорозі з трьома смугами руху в одному напрямку рухалася прямо у лівій крайній смузі із дозволеною на даному проміжку дороги швидкістю.
       У цей час водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , виїхав на ту саму дорогу з прилеглої дороги, з правої сторони відносно напрямку руху автомобіля «Фольксваген», д.з.н. НОМЕР_1 , та із значним прискоренням почав рух у попутному напрямку, одночасно здійснюючи перестроювання ліворуч, у напрямку крайньої лівої смуги, де у той час рухався вказаний автомобіль “Фольксваген”.
       Як правильно вказує ОСОБА_1 у своїх запереченнях, за короткий час автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , було послідовно здійснено чотири маневри - 1) перестроювання зі смуги розгону на першу смугу руху автошляху М-30; 2) перестроювання із першої смуги руху на другу смугу руху автошляху М-30; 3) перестроювання із другої смуги руху на третю смугу руху автошляху М-30; 4) перестроювання із третьої смуги руху на крайню ліву смугу руху автошляху М-30. 
       Фактично ОСОБА_2 здійснював на дорозі діагональний рух у напрямку ліворуч, від правої смуги у напрямку лівого узбіччя, при цьому послідовно змінюючи смуги руху, та під час виконання останнього маневру, — перестроювання у крайню ліву смугу, - не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення лівою задньою частиною (в області лівого заднього колеса) автомобіля під його керуванням із переднім правим крилом автомобіля «Фольксваген», д.з.н. НОМЕР_1 , який рухався по вказаній смузі прямо.
       На переконання суду апеляційної інстанції, наведені обставини поза розумним сумнівом спростовують винуватість водія ОСОБА_1 , оскільки запобігання зіткненню автомобілів за таких обставин визначалося виключно односторонніми діями водія ОСОБА_2 в частині дотримання ним вимог п. 10.1 та 10.3 ПДР, а саме останній повинен був перед перестроюванням переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а під час перестроювання дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
       Посилання представника потерпілого на висновок експертного дослідження від 07.05.2024 року № КЕД-19/104-24/18023, яким констатовано недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п.12.3 ПДР щодо негайного вжиття заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди при виникненні небезпеки для руху, суд апеляційної інстанції оцінює критично.
       Так, визначаючи у вказаному висновку момент виникнення небезпеки доля руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , експерт Решетніков С.Ю. зазначив, що при перехресному зіткненні таким належить вважати момент, коли водій, який має право на рух, має можливість побачити інший транспортний засіб на такій відстані від місця, де він повинен зупинитися щоб дати дорогу, на якій його водій при обраній швидкості цього зробити вже не може. Із цього експерт зробив висновок, що момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_1 настав у той час, коли автомобіль під її керуванням знаходився на відстані 66,8 м від місця зіткнення, а автомобіль від керуванням ОСОБА_2 - на відстані 52,6 м від місця зіткнення, тобто фактично ще біля правого узбіччя дороги.
       Такі міркування суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки механізм пригоди полягав не у русі автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , у напрямку місця, де він повинен був зупинитися щоб дати дорогу «Фольксваген», д.з.н. НОМЕР_1 , але при обраній швидкості цього зробити вже не міг, як про це вказує експерт, а у порушенні водієм ОСОБА_2 правил перестроювання на дорозі. 
       Не викликає сумнівів, що до моменту виїзду у крайню ліву смугу руху, де на той час рухався автомобіль «Фольксваген», д.з.н. НОМЕР_1 , автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , не являв будь-якої небезпеки для водія ОСОБА_1 , а водій ОСОБА_2 міг уникнути зіткнення транспортних засобів без будь-якого гальмування, шляхом утримання від маневру перестроювання ліворуч та продовження руху прямо по своїй смузі. При цьому суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що саме автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , змінюючи напрямок руху ліворуч, здійснив зіткнення своєю лівою бічною частиною із правою бічною частиною автомобіля «Фольксваген», д.з.н. НОМЕР_1 . 
       У зв`язку із цим суд апеляційної інстанції, погоджуючись із судом першої інстанції, надає перевагу висновку експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження №2771-24 від 03 березня 2025 року, яким встановлено момент виникнення небезпеки для руху для водія ОСОБА_1 як момент, коли автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив виїзд у в крайню ліву смугу руху, та констатовано відсутність у діях останньої порушення вимог п. 12.3 ПДР.
       Належить додатково зазначити, що ОСОБА_1 відповідно до п. 1.4 ПДР до моменту виїзду автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , у в крайню ліву смугу руху мала всі підстави розраховувати на те, що водій ОСОБА_2 від такого маневру утримається, а відтак небезпеки для її руху до вказаного моменту не існувало. 
       Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на те, що висновок експерта № КЕД-19/104-24/18023 від 07.05.2024 року був виконаний за заявою ОСОБА_2 та на підставі наданих ним вихідних даних, в той час як висновок експерта № 2771-24 від 03 березня 2025 року був складений на підставі постанови суду від 12.09.2024 року та на дослідження експерту були наданні вихідні дані, які містяться в матеріалах справи.
Всі інші доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваної постанови суду не спростовують, оскільки в цілому полягають у переоцінці доказів, із наданням їм тенденційної оцінки, яка вочевидь не відповідає їх дійсному змісту, із якою суд апеляційної інстанції не може погодитись. У зв`язку із вищенаведеним підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Також апеляційний суд погоджується із рішенням суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення незважаючи на збіг строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому враховується, що ОСОБА_1 свою винуватість заперечувала, а відтак суд, перевіривши її доводи та переконавшись у недоведеності обвинувачення, правильно надав перевагу підставі, яка є реабілітуючою. 
З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

       Строк апеляційного оскарження — поновити.
Апеляційну скаргу представника потерпілого, - адвоката Андрієнка С.В., – залишити без задоволення.
       Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2025 року щодо  ОСОБА_1  за ст. 124 КУпАП – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                  А.А. Мазниця