ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 759/1627/25
провадження № 61-9422св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Очколяс Дмитро Вікторович, на рішення Печерського районного суду міста Києва у складі судді Остапчук Т. В. від 16 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Желепи О. В., Поліщук Н. В., Соколової В. В., від 17 червня 2025 року, і ухвалив таку постанову.
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1.           У січні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Райффайзен Банк» про захист прав споживачів.
2.           На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 12 грудня 2024 року при спробі здійснити платіж у закладі громадського харчування за допомогою банківської карти № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ «Райффайзен Банк», касиром закладу громадського харчування їй було повідомлено про неможливість здійснення платіжної операції з невідомих причин.
3.           17 грудня 2024 року вона в приміщенні банку отримала лист-повідомлення від 12 грудня 2024 року № 81-23/2/198315, відповідно до якого банк повідомив її про відмову у підтриманні ділових відносин від 12 грудня 2024 року у зв`язку зі встановленням неприйнятно високого рівня ризику. Також відповідно до змісту вказаного листа ОСОБА_1 повідомлено про закриття рахунку в банку. Банк посилався на абз. 3 частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон № 361).
4.           Позивачка вважає, що дії АТ «Райффайзен Банк» з блокування банківської платіжної картки є неправомірними, а відмова від підтримання ділових відносин є протиправною, оскільки банк не надав доказів, які б свідчили про вчинення нею підозрілої фінансової (фінансових) операції, банк не вказав на ненадання нею інформації для перевірки здійснення фінансових операцій, а тому відсутні як фактичні, так і правові підстави для обмеження банківського обслуговування, відмови від підтримання ділових відносин. Банк не надав належних та допустимих доказів наявності реальних підстав для встановлення їй неприйнятно високого ризику та правомірності припинення підтримання ділових відносин з нею.
5.           Також позивачка посилалася на те, що внаслідок реалізації банком оскаржуваної відмови в підтриманні ділових відносин їй було завдано душевних страждань, адже без будь-яких підстав її було віднесено до переділу «недобросовісних» осіб, до яких застосовуються обмеження, визначені Законом № 361. Моральну шкоду оцінила у 10 000 грн.
6.           З урахуванням наведеного,  ОСОБА_1 просила:
- визнати незаконним та скасувати рішення АТ «Райффайзен Банк» щодо неї про відмову від підтримання ділових відносин від 12 грудня 2024 року, оформлене листом від 12 грудня 2024 року вих. № 81-23/2/198315;
- визнати недійсним односторонній правочин, вчинений АТ «Райффайзен Банк», про розірвання договору з нею;
- відшкодувати за рахунок АТ «Райффайзен Банк» моральну шкоду у розмірі                         10 000 грн.
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції
7.           Рішенням Печерського районний суд міста Києва від 16 квітня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
8.           Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що встановлені у справі обставини свідчать про те, що характер операцій по рахунку позивачки не відповідає джерелам надходження коштів, заявлених позивачкою при встановленні ділових відносин з банком. Банком було здійснено оцінку документів клієнта відповідно до Положення НБУ № 65 від 19 травня 2020 року, згідно технологічної карти банку та за програмою ідентифікації, тобто правомірно встановлено ризик-статус позивачки. У зв`язку з проведенням оцінки ризику позивачки щодо неї було встановлено неприйнятно високий ризик.
9.           В силу вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом, банк наділений правом в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка. Отже, банк правомірно, з підстав, встановлених законом та документами банку, встановив позивачці неприйнятно високий ризик та у зв`язку з цим правомірно закрив рахунок позивачки та розірвав ділові відносини.
Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції 
10.        Постановою Київського апеляційного суду від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року - без змін.
11.        Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки в ході апеляційного перегляду знайшли своє підтвердження обставини зарахуванням на картку позивачки, як фізичної особи, грошових переказів від низки фізичних осіб без пояснення їх джерел з подальшим їх використанням шляхом переказів на інші картки та розрахунки в онлайн-сервісах (маркетплейсах).Банк, здійснивши належну перевірку фінансових операцій позивачки та виявивши підозрілу діяльність останньої, керуючись приписами чинного законодавства про фінансовий моніторинг, виконав власний обов`язок суб`єкта фінансового моніторингу та встановив позивачці неприйнятно високий ризик ділових відносин та, як наслідок, відмовився від підтримання ділових відносин з нею для уникнення ризиків використання банку з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення.
Узагальнені доводи касаційної скарги
12.        21 липня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат 
Очколяс Д. В., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2025 року, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
13.        Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року, провадження № 11-228сап21, від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того указує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема абзацу третього частини першої статті 15, частини шостої статті 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а також зазначає, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
14.        Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій мали встановити наявність або відсутність в діях ознак фіктивності, однак дане питання залишилося поза увагою судів, незважаючи на те, що представник позивача неодноразово акцентував на цьому увагу. Судами попередніх інстанцій без оцінки письмових доказів, що наявні в матеріалах справи, зроблено помилковий висновок про відсутність ідентифікації платників, від яких кошти надходили на картковий рахунок позивачки. Згідно з випискою про рух коштів всіх платників можливо ідентифікувати. 
15.        Заявниця зазначає, що банком не надано належних доказів протиправності її поведінки, яка б могла б свідчити про фіктивність перерахування коштів, а також не надано доказів, що підтверджують наявність законодавчо визначених підстав для відмови в підтриманні ділових відносин з нею, а тому рішення банку є незаконним. Рахунок в рамках спірних правовідносин відкритий нею, як фізичною особою, та не мав жодного відношення до її підприємницької діяльності. Самі по собі посилання на наявність підозри є зловживанням банком власними правами, адже в односторонньому порядку, без врахування фактичних обставин, без отримання від неї пояснень банком виключно на підставі припущень зроблено безпідставні висновки про її недобросовісність. До моменту прийняття рішення про відмову від припинення ділових відносин (12 грудня 2024 року) банком не направлялися жодні вимоги про надання інформації або додаткових документів.
16.        Позивачка вказує, що твердження банку про невідповідність джерел коштів, значну кількість транзакцій чи дроп-схему ґрунтуються лише на припущеннях, не відповідають дійсності, оскільки кошти надходили від неї самої, її чоловіка, родичів і друзів, а загальний обсяг операцій (близько 
113 тис грн) не перевищував задекларованих 144 тис грн при відкритті рахунку. Ці кошти витрачалися на побутові поточні платежі.  
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
17.        Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 759/1627/25-ц.
18.        Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу
19.        У поданому відзиві на касаційну скаргу АТ «Райффайзен Банк» посилається на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, такими, що ухвалені на підставі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Зазначає, що характер операцій по рахунку позивачки не відповідав джерелам надходження коштів, заявлених позивачкою при встановленні ділових відносин з банком. Судами попередніх інстанцій були правильно встановлені обставини справи, оцінені дії банку. Суди дійшли вірних висновків щодо правомірності дій банку та у зв`язку з цим відмовили у задоволенні позовних вимог. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
20.         ОСОБА_1 була клієнтом банку відповідно до заяви про приєднання до договору банківського обслуговування № CMDPE-3083366 від 08 грудня 
2023 року та мала рахунок в банку (надалі - договір № CMDPI-3083366).
21.        Відповідно до пункту 1.1 договору № CMDPE-3083366, договір банківського обслуговування (договір) укладений між баном та клієнтом і складається з двох частин:
а) індивідуальної частини договору - ця заява про приєднання до договору 
(далі - заява про приєднання), а також інші заяви, додатки до договору та/або додаткові угоди в тому числі які змінюють умови публічної частини договору, що можуть бути підписані сторонами до договору після приєднання до нього; та
б) публічної частини договору: публічна пропозиція, тарифи, правила банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк» (далі за текстом - правила), які оприлюднюються на сайті банку та визначають перелік послуг, порядок та умови надання Банком послуг клієнтам малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність за договором, права та обов`язки банку та клієнта, порядок розрахунків та відповідальність сторін, додаткові підстави відмови від договору та/або припинення надання послуг, а також інші особливості надання окремих послуг. Публічна та індивідуальні частини нероздільно пов`язані між собою та складають єдиний договір банківського обслуговування. Будь-яке посилання на заяву про приєднання, договір банківського обслуговування (договір) означає посилання на заяву про приєднання, правила, тарифи, заяви, всі зміни додатки та додаткові договори/угоди до них.
22.        Пунктом 2 договору № CMDPE-3083366 передбачено, що підписанням цієї заяви про приєднання клієнт приймає публічну пропозицію банку про надання послуг в порядку та на умовах викладених в правилах, приєднуються до договору банківського обслуговування та висловлює повну та безумовну згоду з його умовами. Договір банківського обслуговування є укладеним з дати укладання клієнтом та уповноваженою особою банку заяви про приєднання. Підписанням заяви про приєднання клієнт безумовно визнає, що публічна пропозиція, заява про приєднання, правила, тарифи разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них у сукупності є договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин сторін так само, якби їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу.
23.        Пунктом 3 договору № CMDPE-3083366 передбачено, що банк самостійно встановлює правила та змінює їхню редакцію, у тому числі визначає перелік послуг, їхній зміст та умови надання. Правила набувають сили у відносинах сторін за договором з дати набуття ними чинності. Чинна редакція правил офіційно оприлюднюється на сайті банку.
24.        Пунктом 5 договору № CMDPE-3083366 перебачено, що один раз на місяць банк вносить зміни до правил (в тому числі шляхом викладення в новій редакції), вносить зміни до діючих тарифів, які змінюють умови обслуговування клієнтів, в тому числі шляхом встановлення/затвердження нових тарифів та оприлюднює їх першого числа кожного календарного місяця на сайті банку (разом з повідомленням з переліком змін, що вносяться) та у відділеннях банку. Змінені правила, змінені (у тому числі нові) тарифи (крім тарифів за вкладними рахунками) набирають чинності у відносинах сторін із зазначеної в них дати, але не раніше тридцяти календарних днів з дати їх оприлюднення на сайті банку. Такі правила та/або тарифи вважаються прийнятими клієнтом, якщо до дати набрання ними чинності клієнт не повідомить банку про розірвання договору відповідно до умов правил.
25.        Відповідно до пункту 7 договору № CMDPE-3083366 підписанням заяви про приєднання клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з правилами та тарифами, що є чинними та дату підписання заяви про приєднання. У подальшому клієнт зобов`язаний перед отриманням послуг ознайомитись з чинною редакцією правил та діючими на відповідний момент тарифами, а також першого числа кожного місяця ознайомлюватись з новими (зміненими) правилами та тарифами банку (або з інформацією про їхню відсутність), які до набрання ними чинності оприлюднюються банком згідно з пунктами 5,6 заяви про приєднання. Звернення клієнта до банку для отримання послуг або вчинення клієнтом інших фактичних дій, спрямованих на отримання послуг, свідчить про згоду клієнта з чинною редакцією правил та діючими тарифами.
26.        Відповідно до пункту 8 договору № CMDPE-3083366 банк зобов`язується надавати клієнту послуги в порядку та на умовах, визначених договором.
27.        Відповідно до пункту 10 договору № CMDPE-3083366 підписанням заяви про приєднання клієнт підтверджує дотримання, повноту та достовірність засвідчень та гарантій, зазначених у правилах.
28.        Відповідно до пункту 12 договору № CMDPE-3083366 банк має право відмовитись від надання послуг, зокрема, від підписання заяв, проведення операції (їй) по рахунках клієнта, а також зупинити операції та/або здійснити блокування ПК, відмовити в обслуговуванні клієнту та/або закрити рахунок/рахунки у випадках, передбачених законодавством України, а також правилами.
29.        Відповідно до пункту 13 договору № CMDPE-3083366, у разі не виконання, або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України та умовами договору. Сторони безумовно визнають види та розмір відповідальності, підстави відмови від договору та/або припинення надання послуг, що визначені договором.
30.        Позивачка мала рахунок в банку № НОМЕР_2 . При встановленні ділових відносин до банку позивачкою було подано опитувальник від 08 грудня 2023 року де було вказано запланований річний обсяг фінансових операцій у розмірі 144 000 грн на рік, із зазначенням джерела походження                     коштів - від підприємницької діяльності.
31.        В ході аналізу фінансових операцій позивачки банком виявлено, що на відкритий в банку рахунок позивачки, як фізичної особи,                                                                   № НОМЕР_2 у період з 02 вересня 2024 року по 09 грудня 2024 року надходили безготівкові зарахування з рахунків позивачки в інших банках на загальну суму близько 58 000 грн та зарахування від групи фізичних осіб на загальну суму близько 55 000 грн (понад 80 зарахувань). У подальшому більшу частину отриманих зарахувань (близько 80 тис грн) було перераховано за межі банку через застосунок MyRaif та Raiffeisen Online.
32.        Таким чином, динаміка здійснюваних операцій за рахунком позивачки свідчить про потенційне перевищення суми фактично здійснених операцій з обсягом операцій, вказаним при встановленні ділових відносин. Також наявна невідповідність джерел походження коштів позивачки, які вказані в опитувальнику від 08 грудня 2023 року вказано - від підприємницької діяльності, фактично - зарахування від різних фізичних осіб, без ідентифікації платників через платіжні системи та сервіси. Крім того, значна кількість трансакцій є одним з індикаторів того, що клієнт може бути дропом (money mule).
33.        У зв`язку з вищевказаним 13 грудня 2025 банк направив на електронну пошту позивачки ІНФОРМАЦІЯ_1 лист № 81-23/2/198315 від 12 грудня 2024 року про те, що банк прийняв рішення відмовитись від підтримання ділових відносин з позивачкою з 12 грудня 2024 року у зв`язку з встановленням позивачці неприйнятно високого рівню ризику.
34.        Відповідно до статті 9 розділу 1 Правил банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк» (редакція діяла з 02 жовтня 2024 року по 02 січня 2025 року), банк має право відмовитися від надання послуг, зокрема, від підписання заяв, надання доступу в системи «Клієнт-Банк», «Райффайзен Бізнес Онлайн», проведення операції (ій) по рахункам клієнта, надання всіх чи окремих послуг в системах «Клієнт-Банк», «Райффайзен Бізнес Онлайн», а також призупинити (тимчасово) всі або окремі операції по ним та/або здійснити блокування ПК, відмовити в обслуговуванні клієнту та/або закрити рахунок/рахунки у наступних випадках: (9.1.5) присвоєння клієнту неприйнятно високого ризику на підставах, визначених законодавством України та нормативними документами банку.
35.        17 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала до банку заяву про закриття карткового рахунку та перерахування коштів на рахунок в іншому банку.
36.        30 грудня 2024 року банком було закрито рахунок позивачки та на підставі пункту 3.3 статті 3 розділу 12 Правил банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк», та 
25 лютого 2025 року розірвано договір банківського обслуговування № CMDPE-3083366 від 08 грудня 2023 року.
Позиція Верховного Суду
37.        Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
38.        Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
39.        Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
40.        Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
41.        Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
42.        Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
43.        Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
44.        Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
45.        Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
46.        Частинами першою та третьою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
47.        За змістом пункту 3 частини другої статті 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.
48.        Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банком є юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.
49.        28 квітня 2020 року набув чинності Закон України № 361-ІХ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
50.        За приписами пунктів 6, 66 частини першої статті 1 Закону № 361-ІХ верифікація - це заходи, що вживаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу з метою перевірки (підтвердження) належності відповідній особі отриманих суб`єктом первинного фінансового моніторингу ідентифікаційних даних та/або з метою підтвердження даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників чи їх відсутність; фінансовий моніторинг - це сукупність заходів, що вживаються суб`єктами фінансового моніторингу у сфері запобігання та протидії, що включають проведення державного фінансового моніторингу та первинного фінансового моніторингу.
51.        У пунктах 39, 41 частини першої статті 1 Закону № 361-ІХ зазначено, що неприйнятно високий ризик - це максимально високий ризик, що не може бути прийнятий суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу; об`єкт фінансового моніторингу - це дії з активами, пов`язані з відповідними учасниками фінансових операцій, які їх проводять, за умови наявності ризиків використання таких активів з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та/або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, а також будь-яка інформація про такі дії чи події, активи та їх учасників.
52.        Відповідно до статті 6 Закону № 361-ІХ відповідач, як банк, є суб`єктом первинного фінансового моніторингу.
53.        Згідно з частиною першою статті 7 Закон № 361-ІХ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу.
54.        За приписами частини шостої статті 7 Закону № 361-ІХ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі: неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією; наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною.
55.        Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону № 361-ІХ суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.
56.        Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 361-ІХ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими (ризик фінансової операції без встановлення ділових відносин яких) є високим.
57.        Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженим постановою правління Національного банку України від 19 травня 2020 року № 65 (далі - Положення № 65).
58.        У підпункті 13 пункту 5 Положення № 65 визначено, що де-рискінг - це явище, за якого суб`єкт первинного фінансового моніторингу відмовляє у встановленні (підтриманні) ділових відносин з клієнтами з метою уникнення ризиків, а не управління ними. 
59.        Пунктами 34 - 37 Положення № 65 передбачено, що банк зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, що має бути пропорційним характеру та масштабу діяльності банку.
60.        Ризик-орієнтований підхід має застосовуватися банком на безперервній основі та забезпечувати виявлення, ідентифікацію, оцінку всіх наявних та потенційних ризиків легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, притаманних діяльності банку (ризик-профілю банку) та його клієнтам, а також передбачати своєчасне розроблення заходів з управління такими ризиками, їх мінімізації.
61.        Банк документує процес застосування ризик-орієнтованого підходу таким чином, щоб бути здатним продемонструвати його суть (зокрема те, у чому полягає різниця в підходах), прийняті банком рішення під час його застосування та обґрунтованість таких рішень.
62.        Банк, застосовуючи ризик-орієнтований підхід, має утримуватися від необґрунтованого застосування де-рискінгу. Зазначений підхід протирічить ризик-орієнтованому підходу та не сприяє фінансовій інклюзії.
63.        Пунктами 45, 46 Положення № 65 визначено, що критерії ризиків визначаються банком самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, установлених Національним банком у додатку 19 до цього Положення, типологічних досліджень, результатів національної оцінки ризиків, а також рекомендацій Національного банку. Банк визначає пріоритетність/значущість розроблених критеріїв ризику, враховуючи можливі наслідки/вплив таких ризиків, та встановлює їм відповідну питому вагу для здійснення подальшої оцінки рівня ризику.
64.        Шкала для класифікації рівнів ризику ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) обов`язково має містити високий та неприйнятно високий (підкатегорія високого ризику, який є максимально високим ризиком, що не може бути прийнятий банком) рівні ризику (пункт 55 Положення № 65).
65.        Пунктом 61 положення № 65 передбачено, що банк установлює неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у випадках, визначених частиною шостою статті 7 Закону про ПВК/ФТ, в інших випадках, визначених банком самостійно у внутрішніх документах банку з питань протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також щодо: клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій ВК/ФТ, інших злочинів; клієнтів (осіб), щодо яких у банку є підстави вважати, що вони є компаніями- оболонками.
66.        Частиною першою статті 15 Закону № 361-ІХ визначено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою; якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим.
67.        Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
68.        Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
69.        Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, мотивовано виходив з того, що позивачка не довела належними та допустимими доказами порушення АТ «Райффайзен Банк» її законних прав та інтересів у сфері надання банківських послуг.
70.        Судами встановлено, що за результатами проведеного АТ «Райффайзен Банк» аналізу фінансових операцій, інформації про клієнта - фізичну особу ОСОБА_1 , банк виявив, що проведені у період з 02 вересня 2024 року по                 09 грудня 2024 року операції є сумнівними, зокрема: на її рахунок надходили платежі переважно як зарахування від різних фізичних осіб без ідентифікації платників через платіжні системи та сервіси, які в подальшому переважно переховувано через платіжні системи на інші картки використано як розрахунки через онлайн-сервіси, знято готівкою тощо, наявне перевищення фактичних надходжень над доходом/максимальною сумою планових операцій, заявлених клієнтом, виявлена невідповідність джерел походження коштів. За результатами вказаних обставин складено обґрунтований висновок щодо сформованої підозри від 12 грудня 2024 року (т. 1 а. с. 95-96).
71.        На підставі вказаного висновку банком було прийнято рішення про відмову у підтриманні ділових відносин з припиненням виконання видаткових операцій, ініційованих клієнтами (встановлено НВП).
72.            Позивачка стверджувала, що більшість коштів, які надійшли на її рахунок, перераховували її родичі та близькі знайомі, проте на підтвердження доводів щодо родинних зв`язків з такими особами достовірних доказів надано не було. 
73.        Судами також були враховані доводи позивачки про те, що у спірний період загальна сума зарахувань на її картку склала 113 тис. грн та не перевищувала заявленого нею обсягу в розмірі 144 тис. грн на рік, встановлено, що спірний обсяг зарахувань мав місце протягом 3 місяців (вересень-грудень), а тому банк мав достатні підстави вважати, що у подальшому підозрілі транзакції продовжать здійснюватися і заявлений обсяг зарахувань буде перевищений.
74.        Позивачка не довела того, що дії АТ «Райффайзен Банк» в процесі встановлення їй НВР та припинення з нею ділових відносин не відповідають вимогам чинного законодавства з питань фінансового моніторингу, протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, зокрема не доведено порушень Закону № 361-ІХ та внутрішніх нормативних документів банку.
75.        Слід також врахувати, що 17 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала до банку заяву про закриття карткового рахунку та перерахування коштів на рахунок в іншому банку. 30 грудня 2024 року банком було закрито рахунок позивачки та  
25 лютого 2025 року розірвано договір банківського обслуговування № CMDPE-3083366 від 08 грудня 2023 року, тобто правовідносини між банком та позивачкою щодо банківського обслуговування за вказаним договором є припиненими.
76.        Слід також зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
77.        Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційної скарги по суті спору та їх відображення в оскаржених рішенні суду першої інстанції та постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, судами сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.
78.        Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційної скарги, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.
79.        Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, на які заявниця послалася в обґрунтування доводів касаційної скарги.
80.         Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
81.        З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Очколяс Дмитро Вікторович, залишити без задоволення.
2.           Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                       О. В. Білоконь
 
                                                                                                О. М. Осіян
 
  Н. Ю. Сакара
 
  В. В. Шипович