УХВАЛА

29 жовтня 2025 року 
м. Київ
справа № 480/9703/24
адміністративне провадження № К/990/41418/25 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу Військового ліцею Державної прикордонної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня                2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі №480/9703/24, за позовом ОСОБА_1 до Військового ліцею Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про стягнення середнього заробітку,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військового ліцею Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 січня 2023 року по 29 жовтня 2024 року;
- стягнути з Військового ліцею Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час (з 21 січня 2023 по 21 липня 2023 року) затримки розрахунку при звільненні, відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, в сумі 500843,98 грн, без урахування податків.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року, позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Військового ліцею Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 січня 2023 року по 29 жовтня 2024 року;
- стягнуто з Військового ліцею Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 257997,74 грн;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
10 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Військового ліцею Державної прикордонної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі №480/9703/24.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею                      328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник зазначає про наявність підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі, визначеної у пункті 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає,  що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права  у подібних правовідносинах.
Скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування у подібних правовідносинах статті 117 Кодексу законів про працю України у випадках коли: різні види виплат при звільненні військовослужбовця здійснюються різними органами відповідно до спеціального законодавства; затримка виплати допущена однією установою, а відповідальність покладається на іншу, яка не мала повноважень щодо її здійснення; виплата здійснюється третьою особою на виконання судового рішення.
Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник повинен чітко вказати не лише, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, а й обґрунтувати у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо), а також значення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях було застосовано правову позицію щодо застосування норм статті 117 Кодексу законів про працю України, викладену у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2024 року у справі №440/6856/22, від 19 квітня 2022 року у справі  №400/3989/19, від 01 березня 2018 року у справі №806/1899/17 та від 31 травня 2018 року у справі №823/1023/16, від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22 , від 10 квітня 2024 року у справі № 360/380/23.
Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Військового ліцею Державної прикордонної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі №480/9703/24  повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                    О.Р. Радишевська