ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року 
м. Київ
справа №н/560/7432/20
адміністративне провадження № К/990/17390/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді- Уханенка С. А.,
суддів - Кашпур О.В., Соколова В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року (головуючий суддя - Салюк П.І.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року (головуючий суддя    - Сапальова Т.В., судді    - Капустинський    М.М., Смілянець Е.С.),
УСТАНОВИВ:
І. Рух справи
1. У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (далі - Другий ВДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного СРУ МЮ (м.Хмельницькій)), Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (далі - ГУ ДПС у Хмельницькій області), в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного МРУ МЮ (м. Хмельницький) Козій Т.В. від 07 жовтня 2020 року про стягнення виконавчого збору у сумі 1    071,97 грн; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного МРУ МЮ (м. Хмельницький) Козій Т.В. від 07 жовтня 2020 року ВП №63220872 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 158,15 грн; визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС в Хмельницькій області щодо повернення виконавчого документа стягувачу; зобов`язати Другий ВДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного МРУ МЮ (м.    Хмельницький) винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №63220872.
2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного державного виконавця Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного МРУ МЮ (м. Хмельницький) Козій Т.В. від 07 жовтня 2020 року про стягнення виконавчого збору у сумі 1    071,97 грн у виконавчому провадженні ВП 63220872. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
3. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 07 квітня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року.
4. У травні 2024 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі №    560/7432/20 за нововиявленими обставинами відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
4.1. Заяву обґрунтовано тим, що судовим рішенням від 10 березня 2023 року у справі №    640/11890/21 установлені обставини, які є істотними для вирішення цієї справи та які не були і не могли бути відомі позивачці під час її розгляду. Так, у справі №    640/11890/21 суд установив, що у періоди: до 01 жовтня 2013 року, з 01 січня  по 30 вересня 2014    року ГУ ДПС у Хмельницькій області безпідставно нарахувало їй, як ФОП єдиний соціальний внесок, що не передбачено чинним законодавством, оскільки вона не здійснювала підприємницьку діяльність. Також указаним судовим рішенням були установлені і інші факти, що на думку позивачки, є підставою для перегляду рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року нововиявленими обставинами та його скасування.
5. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року, відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами на підставі частини п`ятої статті 366 КАС України з тих підстав, що заяву подано поза межами трирічного строку, установленого частиною другою статті 363 КАС України.
6. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, за наслідками перегляду цієї ухвали, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
7. У квітні 2025 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просить переглянути і скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
7.1. Скаргу обґрунтовано тим, що ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають гарантіям, установленим статтею 55 Конституції України, статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод та прийняті, зокрема, з порушенням пункту 2 частини третьої статті 2, частини першої статті 8, частини першої статті 9 , статті 11 та статті 35 КАС України.
7.2. Заявниця посилається на те, що судом першої інстанції не дотримано вимог процесуального законодавства, оскільки не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявником вимоги, відсутності доказів, пропуску «позовної давності» та інших передбачених законом підстав, а суд апеляційної інстанції, на її думку, мав би усунути ці процесуальні недоліки, проте не зробив цього.
7.3.  ОСОБА_1 указує, що у іншій справі №    640/11890/21, розгляд якої тривав понад три роки, установлені обставини, що мають значення для вирішення цього спору, тому заяву про перегляд судового рішення  за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України вона має право подати протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.
7.4. Заявник наголошує, що трирічний строк, установлений приписами пункту 1 частини другої статті 363 КАС України  на момент запровадження в Україні воєнного стану не закінчився, а отже звернення із заявою відбулося у межах цього строку.
8. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 14 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі. 
8.1. Підставою відкриття касаційного провадження є необхідність перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема приписів частини п`ятої статті 366 КАС України щодо підстав для відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставини через пропуск строку звернення до суду.
9. Також у прохальній частині касаційної скарги заявниця просить залучити до участі у справі, в якості третьої особи, Громадську Організацію «Центр протидії корупції», що відхиляється Верховним Судом, оскільки відповідно до норм КАС України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями вчиняти процесуальні дії щодо змін суб`єктного складу учасників справи.
10. У відзиві на касаційну скаргу ГУ ДПС у Хмельницькій області просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, посилаючись на те, що пунктом 1 частини другої статті 363 КАС України установлений трирічний строк з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, який за правилами частини третьої статті 363 КАС України не поновлюється. Ураховуючи те, що рішення у цій справі набрало законної сили 10    березня 2021 року, а заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подано лише 21 травня 2024 року, суди дійшли обґрунтованого висновку, щодо відсутності підстав для розгляду заяви ОСОБА_1 та відмовили у її прийнятті.
11. Відзив від Другого ВДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного СРУ МЮ (м.Хмельницькій) не надійшов.
12. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів виходить із такого.
ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
12. Перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Суд зазначає таке.
13. Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
13.1. Частиною другою статті 361 КАС України визначено підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1). 
14. Статтею 363 КАС України установлений порядок і строки подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
14.1. Так, за правилами пункту 1 частини першої статті 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.
14.2. Пунктом 1 частини другої статті 363 КАС України передбачено, що з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
14.3. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (частина третя статті 363 КАС України).
15. Відповідно до частини п`ятої статті 366 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами у разі, якщо така заява подана до суду після закінчення строку, визначеного    частиною другою    статті 363 цього Кодексу.
16. Таким чином, за наведеного нормативно-правового регулювання, строки, установлені для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами поділяються на два види:
- 30-денний строк ( частина друга статті 363 КАС України) у випадках, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин і це основний строк для ініціювання процедури перегляду судового рішення;
- трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили (частина третя статті 363 КАС України) - це преклюзивний строк, тобто абсолютна межа, що застосовується незалежно від моменту виявлення нововиявлених обставин.
16.1. Верховний Суд зауважує, що основна відмінність між указаними строками полягає в тому, що строк, установлений частиною третьою статті 363 КАС України, на відміну від тридцятиденного строку, є остаточним і не може, відповідно до частини третьої статті 363 КАС України, бути поновлений навіть у випадках існування поважних причин його пропуску.
17. Така умова перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами служить для забезпечення стабільності правових відносин, урегульованих судовим рішенням, оскільки обмеження права звернутися із такою заявою трирічним строком, запобігає ситуаціям, коли судове рішення може бути поставлене під сумнів через невизначено довгий період часу. Це правило також обмежує і дискреційні повноваження суду поновлювати процесуальні строки, на свій розсуд, у випадках, коли від моменту набрання судовим рішенням законної сили минуло три роки і правовідносини вже набули стабільного характеру. 
18. Верховний Суд також звертає увагу, що про преклюзивність указаного строку свідчить і те, що у березні 2025 року Законом України від 18 жовтня 2022 року № 2689-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» (у редакції Закону від 11 березня 2025 року     № 4283-IX) були унесені зміни до частини третьої статті 363 КАС України, згідно із якими законодавець установив єдине виключення із цього правила, а саме: трирічний строк може бути поновлений, зокрема, у разі перегляду судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, яке набуло статусу остаточного, після спливу десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, за умови що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подана протягом тридцяти днів з дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.
18.1. Інших випадків поновлення трирічного строку законодавець не визначив, що свідчить про імперативність установлених ним процесуальних обмежень.
19. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд наголошує, що суд касаційної інстанції неодноразово підкреслював у своїх рішеннях, що інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.  
20. Дотримання строків є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. У зв`язку з цим обмеження права на звернення до суду певним строком не є порушенням права на доступ до суду, яке не є абсолютним та врегульовано державою.
21. Отже, за наведеного нормативно-правового регулювання, Суд констатує, що перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті перегляд уже розглянутої справи, з урахуванням обставини, яка існувала на час вирішення справи, але про існування якої заявнику стало відомо після ухвалення судового рішення. Однак таке право не є необмеженим та має часові межі у вигляді трирічного строку за спливом якого настають юридичні наслідки у вигляді втрати такого права на перегляд судового рішення за правилами глави ІІІ КАС України.
22. Як установлено судами у цій справі і не заперечується ОСОБА_1 , рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у цій справі набрало законної сили 10 березня 2021 року, а заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами була подана до суду лише 18    травня 2024 року, тобто більше як через три роки після дати, коли судове рішення набуло статусу остаточного.  
23. Верховний Суд відхиляє доводи та аргументи касаційної скарги щодо продовження/поновлення процесуальних строків, з посиланням на запровадження в країні воєнного стану та тривалість розгляду іншої судової справи, оскільки недотримання позивачкою часових меж преклюзивного строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не створює правові наслідки у вигляді необхідності перевірки обставин, за яких такий строк було пропущено.
24. Разом з тим, відмовляючи у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, суди першої та  апеляційної інстанцій одночасно вирішували питання поважності причин пропуску строку ОСОБА_1 та надавали правову оцінку її доводам, зокрема запровадження воєнного стану, що є помилковим, оскільки приписи частини третьої статті 363 КАС України є імперативними і не передбачають можливості зміни меж трирічного строку, не зважаючи на причини його пропуску. Винятком із цього правила є лише ухвалення рішення міжнародною судовою установою, і таке виключення було запроваджено лише з квітня 2025 року.
25. За умовами частини другої статті 351 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
26. За приписами частини четвертої статті 351 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
27. Ураховуючи те, що допущене судом апеляційної інстанції порушення не призвело до ухвалення незаконного рішення, Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а мотивувальні частини ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції в частині оцінки поважності причин пропуску строку змінити шляхом виключення таких мотивів. В іншій частині судові рішення необхідно залишити без змін.
28.     З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139,140 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року змінити, шляхом виключення з їхніх мотивувальних частин аргументів з приводу оцінки поважності причини пропуску строку. 
3. В інших частинах ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року залишити без змін.
4. Судові витрати не розподіляються.
5. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючого судді:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                              О.В. Кашпур
                                                                                                              В.М. Соколов