ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/1427/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів:                    Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року (суддя Чернова Ж.М.) в справі № 280/1427/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ) про:
визнання протиправною та скасування постанови Вільнянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області від 15 червня 2016 року №0806/5074/5074/23 «Про припинення щомісячної страхової виплати» з 01 червня 2016 року;
зобов`язання поновити йому нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 01 червня 2016 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту припинення позивачу страхових виплат на підставі ч. 1 п. 6 ст. 46 та ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та відповідно п. 1.12 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11, в матеріалах страхової справи позивача будь-яке рішення щодо припинення страхових виплат з посиланням на підстави такого припинення відсутнє. 
Вказані відповідачем підстави припинення страхових виплат не є належними для припинення таких виплат в розумінні статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував на постійному обліку як отримувач щомісячних страхових виплат у Донецькому міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.
В подальшому (з грудня 2014 року по травень 2016 року) позивач перебував на обліку у Вільнянському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Запорізької області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) як внутрішньо переміщена особа з Донецької області внаслідок зареєстрованого страхового випадку трудового каліцтва, що стався 25.09.1998.
Відповідно до довідки МСЕК від 12.12.1989 №002255 позивачу встановлена ступінь втрати працездатності 60% безстроково, третя група інвалідності.
Відповідно до постанови Відділення виконавчої дирекції Фонду у Вільнянському районі Запорізької області від 15.06.2016 №0806/5074/5074/23 потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 01.04.2001 має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що сталось 25.09.1988. Відповідно до статті 46 Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІV “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” постановлено припинити виплату гр. ОСОБА_1 , номер справи 5074, номер випадку 5074, щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) в розмірі 2030,27 грн. Причина припинення: зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб (лист УСЗН Вільнянської РДА від 15.06.2016 №08/2150). Виплату припинити з 01.06.2016.
Відповідно до змісту довідки від 14.02.2017 №0000113606/17256, виданої Управлінням соціального захисту населення Нікольської районної адміністрації Донецької області, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
На відповідне звернення представника позивача Головне управління ПФУ в Донецькій області листом від 16.01.2025 повідомило, що ОСОБА_1 перебував на постійному обліку як отримувач щомісячних страхових виплат у Донецькому міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З грудня 2014 року по травень 2016 року включно отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області.
На відповідне звернення представника позивача Головне управління ПФУ в Запорізькій області листом 28.01.2025 повідомило, що ОСОБА_1 знаходився на обліку у Вільнянському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа з Донецької області внаслідок зареєстрованого страхового випадку трудового каліцтва, що стався 25.09.1998. Нарахування страхових щомісячних виплат ОСОБА_1 припинено Вільнянським відділенням з 01.06.2016 відповідно до постанови від 15.06.2016 №0806/5074/5074/23 на підставі отриманої інформації від УСЗН Вільнянської РДА про зняття з обліку ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи. Справа про страхові виплати ОСОБА_1 була передана передавальним актом від 16.01.2023 до Головного управління, як правонаступнику Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, в статусі “припинено”. 
Відповідно до довідки від 14 лютого 2017 року №0000113606/17256, виданої Управлінням соціального захисту населення Нікольської районної адміністрації Донецької області, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суд першої інстанції зазначив, що доказів звернення позивача із заявою про продовження страхових виплат за фактичним місцем проживання (перебування), до якої додана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, на території Запорізької області до суду не надано.
Зважаючи на те, що позивач з 01.06.2016 знятий з обліку Вільнянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Запорізької області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області), отже, відповідач не мав правових підстав на здійснення страхових виплат позивачу з 01.06.2016.
Суд визнає приведені висновки необґрунтованими, з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку як отримувач щомісячних страхових виплат у Донецькому міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, з грудня 2014 року по травень 2016 року позивач перебував на обліку у Вільнянському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Запорізької області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) як внутрішньо переміщена особа з Донецької області внаслідок зареєстрованого страхового випадку трудового каліцтва, що стався 25 вересня 1998 року.
ОСОБА_1 відповідно до довідки МСЕК від 12 грудня 1989 року №002255 є особою з інвалідністю 3 групи, ступінь втрати працездатності - 60% безстроково.
Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду у Вільнянському районі Запорізької області від 15 червня 2016 року №0806/5074/5074/23 відповідно до статті 46 Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» припинено виплату ОСОБА_1 , номер справи 5074, номер випадку 5074, щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) в розмірі 2030,27 грн. Причина припинення: зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб (лист УСЗН Вільнянської РДА від 15.06.2016 №08/2150). Виплату припинена з 01 червня 2016 року.
Відповідно до довідки від 14 лютого 2017 року №0000113606/17256, виданої управлінням соціального захисту населення Нікольської районної адміністрації Донецької області, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
Спірним в цій справі є питання правомірності припинення страхових виплат.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV, застосовується судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. 
Згідно з пунктом 1 частини сьомої статті 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються, в тому числі із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).
Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду, зокрема потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання (пункт 1).
Частиною першою статті 46 Закону № 1105-XIV установлено, що страхові  виплати і надання соціальних послуг припиняються:
1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;
3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;
4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;
5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;
6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Згідно з пунктом 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-XIV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року постанову №531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації (далі - застраховані особи), мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, пов`язаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - фонди) відповідно до  пункту 6  розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів. Матеріальне забезпечення виплачується застрахованим особам в установленому порядку через банки.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з  Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.
Відповідно до статті 3 Закону № 1105-XIV соціальне страхування здійснюється за принципами:
1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування;
2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом;
3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав;
4) обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом;
5) формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування;
6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу;
7) диференціювання страхового тарифу з урахуванням умов і стану безпеки праці, виробничого травматизму та професійної захворюваності на кожному підприємстві;
8) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці;
9) цільового використання коштів соціального страхування;
10) відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.
Таким чином, тільки законом можуть визначатися умови та порядок здійснення страхових виплат, в тому числі й підстави припинення страхових виплат.
В спірному випадку підставою для припинення виплати позивачу страхових виплат є зняття позивача з обліку внутрішньо переміщених осіб.
Така обставина не передбачена Законом № 1105-XIV як підставі для припинення страхових виплат, відповідно, припинення позивачу таких виплат на підставі, що не передбачена Законом № 1105-XIV, з урахуванням законодавчого врегулювання, що тільки законом можуть визначатися умови та порядок здійснення страхових виплат, в тому числі й підстави припинення страхових виплат, є протиправним.
На час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 грудня 2014 року № 20, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за № 6/26451 (далі – Порядок № 20).
Згідно з абзацом 1-3 пункту 2 розділу І Порядку № 20 надання страхових виплат № 20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».
У разі чергової зміни фактичного місця проживання (перебування) особа, яка тимчасово переміщена, зобов`язана повідомити протягом 10 календарних днів з дати зміни місця фактичного проживання (перебування) робочий орган виконавчої дирекції Фонду, який здійснює йому страхові виплати, страхові витрати на медичну та соціальну допомогу шляхом подання заяви особисто або надсилання рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви) про припинення йому виплат у зв`язку зі зміною місця проживання (перебування). Копія такої заяви або підтвердження надсилання рекомендованого листа подається робочому органу виконавчої дирекції Фонду за новим місцем фактичного проживання (перебування).
У разі отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про закінчення строку дії довідки про взяття на облік, її скасування або про відмову у продовженні строку дії такої довідки робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, припиняє нарахування і фінансування страхових виплат та страхових витрат на медичну і соціальну допомогу.
В свою чергу, розділ ІІІ Порядку № 20 встановлював порядок продовження раніше призначених страхових виплат, відповідно до п.п.1, 2 якого:
- особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.
- у разі звернення особи, яка тимчасово переміщена, з документами, зазначеними у пункті 1 цього розділу, робочий орган виконавчої дирекції Фонду не пізніше десяти робочих днів приймає рішення про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати, яке оформлює своєю постановою про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати на строк дії довідки про взяття на облік, але не більше строку, на який особа має право на страхові виплати. Копія вказаної постанови направляється робочому органу виконавчої дирекції Фонду, де зберігається справа про страхові виплати, та/або управлінню виконавчої дирекції Фонду, якому підпорядковується цей робочий орган виконавчої дирекції Фонду, що є підставою для припинення ним нарахування щомісячної страхової виплати у зв`язку з її продовженням за фактичним місцем проживання.
Тобто, за положенням вказаного Порядку № 20 припинення нарахування і фінансування страхових виплат може мати місце у разі зміни фактичного місця проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, відмови у продовженні строку дії довідки про взяття на облік або скасування такої довідки.
Суд, з огляду на приписи частини третьої статті 7 КАС України, відповідно до якої у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України, доходить до висновку, що Порядок № 20 суперечить Закону № 1105-XIV, а тому застосовує до цих правовідносин Закон № 1105-XIV та не застосовує Порядок № 20.
При цьому суд вказує, що законодавством чітко встановлено, що призначення, виплата, припинення виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням усім без виключення особам, в тому числі й особам, які вимушено перемістилися з тимчасово окупованих територій, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо соціального страхування  на рівні з іншими громадянами України.
Припинення страхових виплат можливе лише за умови прийняття відповідного рішення та лише з підстав, визначених статтею 46 Закону № 1105-XIV.
В спірному випадку жодна з підстав припинення страхових виплат, що встановлені частиною першою статті 46 Закону № 1105-XIV, відповідачем не застосована та не доведена, відповідно, є помилковим висновок суду першої інстанції про правомірність припинення виплати щомісячної суми страхових виплат. 
Оцінюючи спірні правовідносини, суд застосовує положення Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість  діяльності  держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
В спірному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні страхових виплат, які призначені у зв`язку з профзахворюванням, та потребують від особи здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо соціального забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати, яка була припинена органом соціального захисту тощо.
Суд застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.
Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними  принципами міжнародного права.
На підставі викладеного суд доходить до висновку про протиправність припинення нарахування та виплати страхових виплат позивачу, що обумовлює задоволення іншої частини позовних вимог - зобов`язання поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат позивачу.
При цьому такий обов`язок судом покладається саме на ГУ ПФУ в Запорізькій області як орган, який в силу частини першої статті 4 Закону № 1105-XIV на цей час є уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати право громадянина на одержання призначених йому страхових виплат незалежно від того, де проживає особа, якій призначені страхові виплати.
Таким чином, зміна позивачем місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, страхових виплат.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права,  що є підставою  для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Відповідно до частин першої та шостої статті 139 КАС України суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,39 грн, з яких 968,95 грн – судовий збір за подання позовної заяви, 1453,44 грн – судовий збір за подання апеляційної скарги. 
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року в справі № 280/1427/25 задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року в справі № 280/1427/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Ухвалити у справі № 280/1427/25 нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Вільнянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області від 15 червня 2016 року №0806/5074/5074/23 «Про припинення щомісячної страхової виплати» про припинення щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з 01 червня 2016 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ЄДРПОУ 20490012, просп. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005) поновити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , місце перебування – АДРЕСА_4 ) нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 01 червня 2016 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ЄДРПОУ 20490012, просп. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , місце перебування – АДРЕСА_4 ) судові витрати за сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 39 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 08 жовтня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 08 жовтня 2025 року.
   
    Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко