ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 р. 	Справа № 440/972/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання  Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 (суддя В.І. Бевза,   вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 07.05.25) по справі № 440/972/25
          за позовом    Товариства з  обмеженою відповідальністю "ДІВЕСА"  
          до   Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області                   
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю Товариство з    обмеженою відповідальністю "ДІВЕСА"  (надалі - позивач, ТОВ "ДІВЕСА"  ) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив: 
- №00178080702 від 11.12.2024, яким зменшений розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7 969 528,00 грн.;
- №00178090702 від 11.12.2024, яким визначене грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 35 590,00грн., у тому числі: 28 472,00 грн. – за основним платежем та 7 118,00 грн. – за штрафними санкціями;
- №00178000702 від 11.12.2024, яким застосовані штрафна (фінансова) санкція у розмірі 1020,00 грн. за ненадання документів;
- №00178100702 від 11.12.2024, яким застосована штрафна (фінансова) санкція у розмірі 3 400,00 грн. за не реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду  від 28.04.2025 позов задоволено частково. 
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 11.12.2024 №00178080702, №00178090702, №00178000702, №00178100702.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного    управління Державної податкової служби в Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІВЕСА"       судові витрати зі сплати судового збору 24 224,00 грн. (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні) та витрати на правничу допомогу у сумі 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень).
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів, викладених у акті перевірки, яке полягають у відсутності ведення господарської діяльності ТОВ «ДІВЕСА» пов`язаної з придбанням об`єкта незавершеного будівництва.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач  заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Позивач, зокрема, зазначає, що  твердження відповідача про відсутність ведення господарської діяльності  ТОВ «ДІВЕСА» спростовується поданими на реєстрацію підприємством податковими накладними та податковою звітністю з податку на додану вартість.
                     В судовому засіданні представник відповідача (Набок В.А.) підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача (Тронько В.В.) заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.          
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі– ПК України), проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ “ДІВЕСА” (код 35202162) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за серпень 2024 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. 
За результатами перевірки складений акт від 15.11.2024 № 16255/16-31-07-02- 01/35202162 (далі – акт), згідно із висновками якого встановлені порушення податкового законодавства: 
п. 198.5 ст. 198 ПК України, встановлене завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 7 969 528 грн. в т.ч. серпень 2024 – 7 969 528 грн.;
п. 198.5 ст. 198 ПК України, встановлене заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету за серпень 2024 року на загальну суму ПДВ 28 472 грн.;
п. 201.1 ст.201, п. 201.10 ст.201 ПК України в результаті чого не виписана та не зареєстрована податкова накладна в установлений термін в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму обсягу постачання (без ПДВ) за серпень 2024 року – 39 990 000,0 грн.;
пп. 20.1.3, пп. 20.1.6 ст.20, п.85.2 ст.85 ПК України внаслідок не надання первинних документів та їх копій, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, необхідних для проведення перевірки.
          За результатом розгляду висновків акту перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
№ 00178080702 від 11.12.2024, яким зменшений розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7 969 528,00 грн.;
№ 00178090702 від 11.12.2024, яким визначене грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 35 590,00 грн., у тому числі: 28 472,00 грн. – за основним платежем та 7 118,00 грн. – за штрафними санкціями;
№ 00178000702 від 11.12.2024, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020,00 грн. за ненадання документів;
№ 00178100702 від 11.12.2024, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3 400,00 грн. за не реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Позивач заперечуючи законність вказаних податкових повідомлень рішень, звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи частково  позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними  доказами правомірність та обґрунтованість прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІВЕСА"  витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судовим розглядом встановлено, що порушення податкового законодавства в акті перевірки визначені за господарської операцією позивача, яка відбулась у вересні 2021 року, за якою ТОВ “Дівеса” придбало у ТОВ “Мікстора” (код 42493084) об`єкт незавершеного будівництва, будівлі літ.А-1, Б-1 (готовність 65%) за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Житомирська, б. 207а, на загальну суму ПДВ 7 998 000,0 грн.
ТОВ “Мікстора” на адресу ТОВ “ДІВЕСА” зареєстровано податкову накладну (відображена на ст. 5 акта перевірки). Суму ПДВ в розмірі 7 998 000 грн ТОВ “ДІВЕСА” включило до складу податкового кредиту за вересень 2021 року. Проведеним аналізом Фінансової звітності малого підприємства встановлено, що первісна вартість незавершених капітальних інвестицій (необоротні активи) на 31.12.2020 року складала 0,0 тис.грн (№9372754157 від 26.02.2021), на 31.12.2021 року – 39990,0 тис. грн. (№9432493349 від 23.02.2022), на 31.12.2022 року – 39990,0 тис. грн. (№9308942123 від 28.02.2023), на 31.12.2023 року – 39990,0 тис. грн. (№9385089522 від 29.02.2024). Згідно реєстру нерухомого майна на ТОВ “ДІВЕСА” числиться об`єкт незавершеного будівництва, будівлі літ.А-1, Б-1 (готовність 65%) за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Житомирська, б. 207а, який знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер 1210100000:01:656:0103.
У акті перевірки зазначено, що визначення суми податкових зобов`язань та нарахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації (рядок 9 (колонка Б) Декларації) встановлено її заниження на 7969528 грн., що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації.
Рядок 1.1 декларації за період серпень 2024 “операції, що оподатковуються за основною ставкою” відображені операції з оренди приміщення за серпень 2024 року на суму ПДВ 1700,0 грн.
Рядок 4 декларації “Нараховано податкових зобов`язань” відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою” за період серпень 2024 підприємством не задекларований показник.
Відповідачем в акті перевірки зазначені доводи, що придбання об`єкта незавершеного будівництва не використовується у господарській діяльності позивача, внаслідок чого відсутня розумна економічна причина (ділова мета) у такій операції.
Враховуючи вищевикладене, за висновками акту перевірки позивачем порушені пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 198.5 ст. 198 ПК України, оскільки господарська діяльність ТОВ “ДІВЕСА” не пов`язана з придбанням об`єкта незавершеного будівництва, при цьому компенсуючі зобов`язання з податку на додану вартість (далі – ПДВ) не нараховані. ТОВ “ДІВЕСА” в порушення п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України не нараховане податкове зобов`язання з ПДВ на вартість об`єкта незавершеного будівництва, що не використовується у господарській діяльності у сумі 7998000,0 грн. грн. у.т.ч. за серпень 2024 у сумі 7998000,0 грн, позивачем протиправно не виписана та не зареєстровано податкова накладна в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму обсягу постачання (без ПДВ) за серпень 2024 року – 39 990 000,0 грн.
Позивачем у свою чергу надані докази використання об`єкта незавершеного будівництва у господарській діяльності:
між ТОВ “ДІВЕСА” (Орендодавець) та ТОВ “Лайфселл” (Орендар) укладений договір оренди нерухомого індивідуально визначеного майна від 01.05.2023 №dn0098 відповідно до умов п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування об`єкт оренди (орендоване майно), згідно п. 1.2 даного Договору, з метою його використання для розміщення телекомунікаційного та іншого обладнання, а також здійснення експлуатації та обслуговування такого обладнання за місцем його розташування. Відповідно до п. 1.2, 1.3 договору Об`єкт оренди, згідно даного договору, складається з частини нежитлової будівлі об`єкту незавершеного будівництва, загальною площею 20кв.м.; Об`єкт оренди знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Житомирська, буд. 207-А;
між ТОВ “ДІВЕСА” (Замовник) та ТОВ ВКЦ “КРОК” (Виконавець) укладений договір про надання послуг з охорони об`єкта технічними засобами (охоронна та тривожна сигналізація) від 01.02.2024 №ТК0309/24/02, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати послуги з охорони Об`єкту (розташований за адресою Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Житомирська, буд. 207а) у вигляді комплексу організаційно-технічних заходів;
між ТОВ “ДІВЕСА” (орендодавець) та ТОВ “МЕТКРІПСЕРВІС ЛТД” (орендар) укладений договір оренди складського приміщення від 16.12.2024 №16-12/24-ОП, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне володіння та користування частину нежитлового приміщення площею 1554 кв. м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Житомирська, будинок 207а (далі - Склад), у порядку й на умовах, передбачених цим Договором.
На виконання умов зазначених договорів, позивачем у встановленому законом порядку складені та подані на реєстрацію податкові накладні, долучені до матеріалів справи.
ТОВ “ДІВЕСА” надані пояснення, з метою розширення ведення господарської діяльності прийнятерішення про придбання нерухомого майна, а саме, об`єкти незавершеного будівництва, будівлі літ. А-1, Б-1, (готовність 65%), що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Житомирська, будинок 207а, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 2328884312101 (далі – нерухоме майно).
Дане майно придбане у ТОВ “МІКСТОРА” (продавець) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.09.2021, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В., за реєстровим №539 (далі - Договір купівлі продажу). Позивачем сплачений до бюджету 1 % збору до Пенсійного фонду з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна у розмірі 479 880,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 03.09.2021 №5, 6, виписками по особовому рахунку ТОВ “ДІВЕСА” за період 30.09.2021 – 05.10.2021, а також, квитанціями від 03.09.2021 №22797WWX, 276H309NZX, за результатами даних взаємовідносин ТОВ “Мікстора” на адресу ТОВ “ДІВЕСА” зареєстрована податкова накладна від 03.09.2021 №1.
Згідно із п. 4. Договору купівлі-продажу, продаж нерухомого майна за домовленістю сторін вчиняється за 40 000 000 (сорок мільйонів) гривень 00 копійок, які Покупець сплатив, а Продавець одержав повністю до підписання цього договору шляхом безготівкового розрахунку відповідно до чинного законодавства.
04.09.2021 між ТОВ “ДІВЕСА” та ТОВ “МІКСТОРА” було укладено Договір про внесення змін до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.09.2021, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В., за реєстровим №539 (далі - Договір про внесення змін). Цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В., за реєстровим №543.
Відповідно до п. 2 Договору про внесення змін, сторони домовились виправити описку у п. 4 Договору купівлі-продажу та викласти його у наступній редакції:
“п.4. Продаж нерухомого майна вчиняється за 47 988 000 (сорок сім мільйонів дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок, які Покупець сплачує Продавцю шляхом безготівкового розрахунку відповідно до чинного законодавства в строк до 31.12.2021. Оплата може бути здійснена достроково.”
Суму податку на додану вартість в розмірі 7 998 000,00 грн. ТОВ “ДІВЕСА” включена до складу податкового кредиту в податковій декларації за вересень 2021 року, у подальшому за результатами господарських операцій дана сума відображена у наступних звітних періодах у складі від`ємного значення податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації), де відображалась станом на серпень 2024 року, зменшена до суми 7969528,00 грн. внаслідок погашення податкових зобов`язань, які виникали у товариства за період із вересня 2021 року по серпень 2024 року у сумі 28472,00 грн. (сальдо сум  7 998 000,00 грн. (вересень 2021 року) - 7969528,00 грн. (серпень 2024 року).
Позивачем наданий повний витяг інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - об`єкта незавершеного будівництва, з якого вбачається, що даний об`єкт незавершеного будівництва (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2328884312101) 03.04.2021 зареєстрований за власниками-фізичними особами ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) на підставі свідоцтв про право на спадщину від 03.04.2021, та 03.04.2021 проданий на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3-672, виданий 03.04.2021, ОСОБА_3 , а 26.04.2021 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ "МІКСТОРА", серія та номер: б/н, виданий 23.04.2021, зареєстрований за ТОВ “МІКСТОРА”.
Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ "МІКСТОРА" від 23.04.2021 ОСОБА_3 вніс до статутного капіталу ТОВ "МІКСТОРА" об`єкт незавершеного будівництва (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2328884312101) за вартістю 234635,00 грн.
У подальшому на підставі звіту оцінки майна об`єкта незавершеного будівництва (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2328884312101) від 05.05.2021, визначена оціночна вартість даного майна у розмірі 39990000,00 грн.
Як зазначено вище, даний об`єкт незавершеного будівництва проданий 03.09.2021 ТОВ “Мікстора” позивачу за ціною 47 988   000,00 грн., дані відомості наявні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - об`єкта незавершеного будівництва, з якого вбачається, що даний об`єкт незавершеного, об`єкт незавершеного будівництва (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2328884312101) розміщений на земельній ділянці кадастровий номер: 1210100000:01:656:0103, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги, площа: 0.602 га.
Відповідно до отриманої інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку на запит суду від 06.03.2025, земельна ділянка кадастровий номер: 1210100000:01:656:0103 перебуває в оренді ОСОБА_4 з 0.07.2014, цільове призначення - 03.03 для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - фактичне розміщення об`єктів незавершеного будівництва, власником земельної ділянки зазначена територіальна громада міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.
Представником позивача під час судового розгляду справи повідомлено, що ТОВ «ДІВЕСА»  не оформлювало право користування земельною ділянкою кадастровий номер: 1210100000:01:656:0103, доказів сплати оренди за користування земельною ділянкою із 03.09.2021 суду не надано.
Відповідач додатково надав на вимогу суду першої інстанції  декларації з податку на додану вартість, фінансову звітність ТОВ “Дівеса” та ТОВ “Мікстора”, інформацію про господарські операції ТОВ “Дівеса” відображені в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.09.2021 по 31.08.2024, а також інформацію про відсутність відомостей щодо виплат орендної плати за земельну ділянку, кадастровий номер 1210100000:01:656:0103, на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва (будівля літ. А-1, Б-1 (готовність 65%) за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Житомирська, б. 207а. Зазначена земельна ділянка адмініструється ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Дотримання ТОВ “ДІВЕСА” норм податкового чи цивільного законодавства в частині оплатного користування земельною ділянкою (кадастровий номер 1210100000:01:656:0103, на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва (будівля літ. А-1, Б-1 (готовність 65%) за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Житомирська, б. 207а, не є підставами та предметом спору у даній справі.
Суд не надає оцінку даним правовідносинам в частині оподаткування земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:01:656:0103, платою за землю, або наявністю обставин кондикції визначених статтею 1212 Цивільного кодексу України.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, спірні правовідносини виникли в частині оподаткування операції придбання об`єкта незавершеного будівництва та відображення її результатів у сумах податкового кредиту декларації з ПДВ у вересні 2021 року, а у подальшому перенесення показника податкового кредиту у сумі 7 998 000,00 грн. до від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, яка обраховується у перевіреному відповідачем періоді (серпень 2024 року) у сумі 7969528,00 грн. Відповідачем здійснений висновок в акті перевірки, що позивач неправомірно відніс до суми податкового кредиту у вересні 2021 року суму 7 998 000,00 грн., оскільки придбання об`єкта незавершеного будівництва не пов`язане із господарською діяльністю позивача та у такій операції відсутня розумна економічна причина (ділова мета), що є порушенням ряду норм ПК України, що зазначені у висновках акту перевірки.
Перевіряючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Полтавській області, з урахуванням підстав, з якими позивач просить їх скасувати, колегія суддів  виходить з наступного.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Вимоги для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - так само). Згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Для цілей оподаткування вважається, що операція, здійснена з нерезидентами, не має розумної економічної причини (ділової мети), якщо:
головною ціллю або однією з головних цілей операції є несплата (неповна сплата) суми податків та/або зменшення обсягу оподатковуваного прибутку платника податків;
у зіставних умовах особа не була б готова придбати (продати) такі товари, роботи (послуги), нематеріальні активи, інші предмети господарських операцій, відмінні від товарів, у непов`язаних осіб.
Цей підпункт застосовується для цілей статті 39 цього Кодексу, в тому числі при доведенні обставин, що свідчать про відсутність ділової мети, у випадках, визначених пунктом 140.5 статті 140 цього Кодексу, які передбачають застосування відповідних положень статті 39 цього Кодексу.
Згідно із підпунктом “г” пунктом 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового)періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України визначено, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200 ПКУ, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні(податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 прим. 1.3 ст. 200 прим. 1 ПКУ на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу.
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 прим. 1.3 ст. 200 прим. 1 ПКУ на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями (пункту 200.4-2 статті 200 ПК України в редакції Закону України № 3317-IX від 10.08.2023, чинній на час виникнення спірних правовідносин у серпні 2024 року).
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПКУ, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 102.5 ст. 102 ПК України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених ПКУ, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем виникнення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
Згідно з пп. “а” пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, є безнадійною заборгованістю.
Пунктом 123.1 статті 123 ПК України встановлено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Пунктом 123.2 статті 123 ПК України (у редакції із 01.01.2021) визначено, що діяння, передбачені пунктом 123.1 (крім діянь, передбачених пунктом 123.2-1) цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до публічних роз`яснень контролюючих органів ДПС України, які розміщені у веб сторінках таких органів, міститься узагальнюючий висновок:
“Враховуючи викладене, незалежно від того, чи минуло 1095 днів з дати виникнення податкового кредиту, оплачений залишок від`ємного значення податку, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, відображається в податковій декларації з ПДВ, до повного його погашення” (посилання: https://cvp.tax.gov.ua/media-ark/news-ark/625854.html, https://zak.tax.gov.ua/media-ark/news-ark/print-626242.html, https://od.tax.gov.ua/media-ark/news-ark/print-814166.html, тощо).
Суд враховує дані роз`яснення контролюючого органу в контексті правової доктрина “venire contra factum proprium” (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- “non concedit venire contra factum proprium” (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), про який зазначено в листі ДПС України  від 16.12.2021 № 27868/7/99-00-07-06-01-07, а також з урахуванням принципу “належного урядування” та добросовісної поведінки, як контролюючого органу, так і платника податку.
Наказом Міністерства фінансів від 13.01.2022 № 11 “Про затвердження Узагальнюючої податкової консультації щодо щодо практичного застосування комплексу норм стосовно наявності “розумної економічної причини (ділової мети)” (далі – УПК №11) під час проведення перевірок контролюючими органами” визначені роз`яснення застосування норм Податкового кодексу України (далі - Кодекс) з урахуванням змін, передбачених Законами України від 16 січня 2020 року №466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон N 466), від 14 липня 2020 року N 786-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців" (далі - Закон N 786) та від 17 грудня 2020 року N 1117-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збору даних та інформації, необхідних для декларування окремих об`єктів оподаткування" (далі - Закон N 1117), якщо інше не зазначене окремо.
Оприлюднена УПК №11 на веб сайті Міністерства фінансів України за посиланням: https://mof.gov.ua/uk/set-of-summarizing-tax-consultations. 
Відповідно до розділу I. “Вимоги Кодексу щодо наявності “розумної економічної причини (ділової мети)” УПК №11, абзацом шостим підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 розділу I Кодексу прямо передбачено, що цей підпункт застосовується для цілей статті 39 розділу I Кодексу, в тому числі при доведенні обставин, що свідчать про відсутність розумної економічної причини (ділової мети), у випадках, визначених пунктом 140.5 статті 140 розділу III Кодексу, які передбачають застосування відповідних положень статті 39 розділу I Кодексу.
Міністерством фінансів України видано Узагальнюючу податкову консультацію щодо застосування “ділової мети” під час проведення перевірок (УПК №11), відповідно до якої механізм застосування вимог щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) для цілей контролю за дотриманням правил трансфертного ціноутворення, передбачено підпунктом 39.2.2.12 підпункту 39.2.2 пункту 39.2 статті 39 розділу I Податкового Кодексу. У цій узагальнюючій податковій консультації розглядаються норми Податкового Кодексу щодо ділової мети, зокрема: вимоги Податкового Кодексу щодо наявності "розумної економічної причини (ділової мети)", її особливості та алгоритм застосування норм Податкового Кодексу, що пов`язані з ідентифікацією контрольованих операцій, їх аналізом, проведенням відповідного коригування (https://nvp.tax.gov.ua/media-ark/news-ark/558198.html) 
  Згідно із підпунктом 14.1.173 пункту 14.1 статті 14 ПК України, узагальнююча податкова консультація - оприлюднення позиції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що склалася за результатами узагальнення індивідуальних податкових консультацій, наданих контролюючими органами платникам податків, та/або у разі виявлення обставин, що свідчать про неоднозначність окремих норм такого законодавства.
Пунктом 52.6 статті 52 ПК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, проводить періодичне узагальнення індивідуальних податкових консультацій, а також аналізує обставини, що свідчать про неоднозначність окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, шляхом надання узагальнюючих податкових консультацій, які затверджуються наказом цього органу.
Узагальнюючі податкові консультації підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, протягом п`яти календарних днів з дня їх надання.
Щодо застосування концепції “ділової мети” у редакції норми пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України із 23.05.2020.
Оновлена концепція ділової мети пов`язана із запровадженням нового підходу щодо застосування даного правила оподаткування тільки до певних видів операцій, за наявності певних законодавчих підстав із 23.05.2020, з урахуванням змін із 01.01.2021(Закон України 17   грудня 2020   року №   1117-IX “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збору даних та інформації, необхідної для декларування окремих об`єктів оподаткування”).
На підставі Закону України “Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві” від 16 січня 2020 року № 466-IX з 23.05.2020 запроваджені нові правила в оподаткуванні щодо застосування концепції ділової мети, такі правила застосовуються виключно для цілей трансфертного ціноутворення в порядку статті 39 ПК України та може впливати на виникнення збільшувальних податкових різниць, визначених пп.140.5.21 ст. 140 ПК України, і тільки в операціях із нерезидентами.
Законодавець оновив правила щодо застосування ділової мети із 23.05.2020, таке правило застосовується не до всіх операцій, а виключно до операцій із нерезидентами, і якщо одночасно на такі правила поширюються або вимоги статті 39 ПК України, або пп.140.5.21 ст. 140 ПК України із підтвердженням ціни операції на дотримання принципу витягнутої руки на підставі правил визначених у трансфертному ціноутворенні в нормах статті 39 ПК України.
Аналогічна позиція викладена в УПК №11 Міністерства фінансів України та численних роз`ясненнях органів ДПС на їх веб сайтах, які наявні у вільному публічному доступі.
З огляду на викладене, контролюючий орган не тільки протиправно застосовував пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України в редакції із 23.05.2020 до операцій двох резидентів у вересні 2021 року, але й всупереч офіційній позиції ДПС України та Міністерства фінансів України, що є суперечливою недобросовісною поведінкою контролюючого органу.
Представниками сторін не надано суду стверджених та переконливих відповідей на питання чи застосовується “ділова мета” до операції, стосовно якої проведена дана невиїзна документальна перевірка. Такі доводи також відсутні і у заявах сторін по суті спору.
За змістом статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У пункті 83 постанови від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Таким чином, відповідач в акті перевірки помилково застосував пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України до операцій між двома резидентами України.
Щодо зв`язку із господарської діяльністю операції позивача із придбання об`єкта незавершеного будівництва.
Судом встановлені обставини, що об`єкт незавершеного будівництва використовується позивачем в господарській діяльності, суду надані договори пов`язані із використанням та охороною даного об`єкта незавершеного будівництва. 
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
У нормах Податкового кодексу України відсутні норми щодо заборони включати залишок від`ємного значення податку, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в податковій декларації з ПДВ, до повного його погашення.
Розділ V ПК України визначає спеціальні правила оподаткування операцій ПДВ від розділу ІІІ Кодексу щодо визначення податку на прибуток за результатами господарської діяльності платника податку.
Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.
Поведінка платника податку в частині виконання податкового обов`язку та контролюючого органу в межах податкового контролю повинні відповідати принципу добросовісності (правова доктрина “Venire contra factum proprium”), тобто дії не повинні бути за своїм змістом непослідовними чи суперечливими, що дозволяє встановлювати обставини справи на підставі поданих доказів поза розумним сумнівом. 
Додатково дії контролюючого органу повинні відповідати “належному урядуванню”, за яким процедура визначення грошових зобов`язань платнику податків буде відбуватись із неухильним дотриманням закону та із превалюванням рішень та інтересів платника податку (доктрина - “in dubio pro tributario”, дослівно з латини - “до платника з повагою”).
З огляду на викладені висновки та матеріали справи, судом встановлена обставина, що операція позивача із придбання об`єкта незавершеного будівництва пов`язана із господарською діяльністю платника податку.
Щодо виходу контролюючим органом за межі періоду перевірки, методологічних та арифметичних розрахунків грошових зобов`язань позивачу.
Перевірка відповідачем проведена за період серпень 2024 року.
Згідно із пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
У висновках акту перевірки та розрахунках штрафних (фінансових) санкцій до податкових повідомлень-рішень № 00178080702 від 11.12.2024, яким зменшений розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7 969 528,00 грн.; № 00178090702 від 11.12.2024, яким визначене грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 35 590,00 грн., у тому числі: 28472,00 грн. – за основним платежем та 7 118,00 грн. – за штрафними санкціями; № 00178100702 від 11.12.2024, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3 400,00 грн. за не реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, зазначений період порушення податкового законодавства серпень 2024 року.
У акті перевірки відсутнє зазначення про те, що позивач неправомірно включив суму 7 998 000,00 грн. до податкового кредиту у вересні 2021 року, яка у подальшому включалась до обрахунку від`ємного значення податку на додану вартість, внаслідок її включення до податкового кредиту наступного звітного періоду.
Також в акті перевірки відсутній обрахунок суми зменшеного розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7 969 528,00 грн., що така сума складається виключно із сум податкового кредиту за результатом операцій із придбання незавершеного будівництва у вересні 2021 року, оскільки позивач за період із вересня 2021 року міг мати інші господарські операції, які впливали на формування показника від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7 969 528,00 грн. у декларації за серпень 2024 року.
У декларації за вересень 2021 року, у рядку 21 зазначено, що сума 7498157,00 грн. включається до суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, а не вся сума 7 998 000,00 грн. за операцією із придбання об`єкта незавершеного будівництва.
В акті перевірки зазначено, що у додатку 2 до декларації за серпень 2024 року відображений обрахунок суми від`ємного значення 7969528,00 грн., яка складається із сум 6969528,00 грн. за вересень 2021 року, 1000000,00 грн. за листопад 2021 року, тобто за інших господарських операцій у листопаді 2021 року, які не відображені та не досліджені в акті перевірки.
Таким чином, відповідач, зменшуючи розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7 969 528,00 грн. у серпні 2024 року, вийшов з межі періоду перевірки, адже порушення в акті перевірки встановлено щодо операції позивача, яка відбулась у вересні 2021 року, а сума від`ємного значення сформована на підставі сум податкового кредиту за вересень та листопад 2021  року, тобто поза межами звітного періоду серпня 2024 року.
Представник позивача в ході розгляду справи не зміг пояснити суду арифметичний та методологічний обрахунок суми податкових зобов`язань 28472,00 грн. за серпень 2024 року, на якій правовій підставі платнику податків визначена дана сума до сплати.
Судом логічно вбачається, що даний обрахунок є різницею (сальдо) двох сум податкового кредиту та від`ємного значення 7 998 000,00 грн. (вересень 2021 року) - 7969528,00 грн. (серпень 2024 року).
У той же час, навіть, якщо допустити виключення завищеної від`ємного значення (податкового кредиту) суми 7969528,00 грн. із обрахунку податкового кредиту за серпень 2024 року (рядок 16.1 декларації), то позивача залишається податковий кредит у сумі 1700,00 грн. (рядок 10.1, 17 декларації за серпень), який погашає податкові зобов`язання у сумі 1700,00 серпня 2024 року (рядок 1.1, 9 декларації).
Також така поведінка відповідача щодо визначення грошових зобов`язань платнику податку виходить за межі перевіряємого періоду серпня 2024 року.
Таким чином, визначене позивачу грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 35 590,00 грн., у тому числі: 28472,00 грн. – за основним платежем та 7 118,00 грн. – за штрафними санкціями, є протиправним.
Щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 400,00 грн. за не реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі на загальну суму обсягу постачання (без ПДВ) за серпень 2024 року – 39 990 000,0 грн., то суд констатує наступне.
Відповідачем  не надано суду відомостей щодо дати, якою необхідно зареєструвати позивачу таку податкову накладну, тобто відсутня встановлена дата виконання обов`язку позивачем.
В акті перевірки зазначена дата серпень 2024 року. Одночасно дане порушення пов`язане із віднесенням суми ПДВ 7 998 000,00 грн. до податкового кредиту за вересень 2021 року.
Відповідачем в акті перевірки не зазначена конкретна дата, та за яких обставин операція із придбання об`єкта незавершеного будівництва не пов`язана із господарською діяльністю позивача.
Представник відповідача під час розгляду справи  не зміг пояснити суду, з яких підстав операція здійснена у вересні 2021 року перестала мати зв`язок із господарською операцією позивача у серпні 2024 року, та яка конкретна дата визначена позивачу для виконання обов`язку щодо реєстрації податкової накладної у серпні 2024 року.
З огляду на викладені порушення відповідачем щодо виходу за межі періоду перевірки, відсутності обґрунтування в акті перевірки арифметичних та методологічних обрахунків позивачу грошових зобов`язань, колегія суддів погоджується  з висновками суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення є протиправними, а порушення порядку визначення грошових зобов`язань платнику податків несуть “кумулятивний ефект” для встановлення очевидної протиправності висновків акту перевірки.
Щодо податкового повідомлення-рішення №00178000702 від 11.12.2024, яким застосовані штрафна (фінансова) санкція у розмірі 1020,00 грн. за ненадання документів під час перевірки, то з урахуванням протиправності встановлення відповідачем порушень в акті перевірки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку  про протиправність даного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивачу окремого запиту про надання документів під час перевірки не направлений відповідачем.
Також судом враховано, вимоги пункту 85.4 статті 85 ПК України, що відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки, а враховуючи, що перевірка проводилась упродовж п`ти робочих днів (04.11-08.11.2024), то платнику податків не вручений запит до початку її 04.11.2024. 
Відповідач не позбавлений права змінити вид перевірки та за необхідності призначити виїзну позапланову перевірку платника податку, замість невиїзної.
Судом встановлено, що відповідачу було відомо перед початком проведення невиїзної документальної перевірки про фактичне неотримання позивачем поштою наказу та повідомлення.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності податкового  повідомлення-рішення №00178000702 від 11.12.2024  та наявності підстав для його скасування.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимог и та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі “Компанія “Вестберґа таксі Актіеболаґ” та Вуліч проти Швеції”. Суд визначив, що “…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління”.
Відповідач у справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування наявності в діях позивача ознак неправомірності, а відтак і правомірності вчинених ним дій та прийнятих оскаржених рішень.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявності підстав для задоволення позовних вимог. 
Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Доводів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу апеляційна скарга не містить, тому рішення Полтавського окружного адміністративного суду в даній частині перегляду не підлягає.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 по справі № 440/972/25  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло   	
Постанова складена в повному обсязі  10.10.25.