ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 460/22758/23 пров. № А/857/5874/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02.01.2025р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Крестинської Людмили Аполлінаріївни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення щодо призначення одноразової допомоги дружині загиблого військовослужбовця, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Дудар О.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 02.01.2025р., м.Рівне; дата складання повного рішення суду І інстанції: 02.01.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

28.09.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Крестинська Л.А., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом, у якому просила:
визнати протиправним рішення комісії Міністерства оборони /МО/ України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в п.11 протоколу № 140/168 від 05.05.2023р. в частині визначення одноразової грошової допомоги в розмірі 1/3 частини 15000000 грн., в сумі 5000000 грн. дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану штаб-сержанта ОСОБА_2 ;
зобов`язати відповідача МО України призначити та виплатити дружині загиблого ОСОБА_2 10.12.2022р. у період дії воєнного стану - ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 15000000 грн., з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги (а.с.1-3).

Відповідно до ухвали суду від 03.10.2023р. вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.19 і на звороті).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.01.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним рішення комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в п.11 протоколу № 140/168 від 05.05.2023р., в частині визначення дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану штаб-сержанта ОСОБА_2 розміру одноразової грошової допомоги - 1/3 частини 15000000 грн., в сумі 5000000 грн.; зобов`язано МО України призначити та виплатити дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу, передбачену п.2 постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 15000000 грн., з урахуванням раніше виплаченої суми (а.с.62-65).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач МО України, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.68-73).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що спірним питанням у межах розглядуваної справи є те, чи належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до кола осіб, які відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Оспорюване рішення МО України щодо розміру призначеної позивачу одноразової грошової допомоги мотивовано тим, що у поданих на розгляд комісії документах, а саме: у копіях свідоцтва про смерть батька та матері загиблого наявні розбіжності між прізвищами із прізвищем загиблого військовослужбовця.
У відповідача є відсутніми повноваження по встановленню тих чи інших юридичних фактів.
Рішення суду, яким встановлено факт, що має юридичне значення, тобто, факт родинних зв`язків між загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 та особами, зазначеними у свідоцтвах про смерть, позивач не долучила.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується посвідченням члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби серії НОМЕР_1 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 / 20.02.2023р., та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 30.07.2022р. Сарненським відділом ДРАЦС у Сарненському районі Рівненської обл. Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (а.с.5-6, 8 і на звороті).
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 за № 338 (по стройовій частині) від 11.12.2022р. штаб-сержанта ОСОБА_2 , стрільця-снайпера 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час відбиття штурмових дій противника в районі населеного пункту Соледар Донецької обл., виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 10.12.2022р.; смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (зворот а.с.27).
ОСОБА_2 брав безпосередньо участь у бойових діях та в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії з 21.09.2022р. до 10.12.2022р., що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_3 за № 320 від 16.01.2023р. (зворот а.с.10).
Згідно з довідкою № 7576 про причину смерті, виданою 12.12.2022р. Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи, причиною смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вибухова травма внаслідок військових дій (зворот а.с.11).
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 19.12.2022р. Сарненським відділом ДРАЦС у Сарненському районі Рівненської обл. Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м.Соледар Донецької обл. (а.с.11).
Позивач ОСОБА_1 звернулася 07.02.2023р. до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю чоловіка ОСОБА_2 (а.с.29).
Зазначену заяву із відповідними документами було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
За результатами опрацювання заяви ОСОБА_1 та зібраних документів ІНФОРМАЦІЯ_8 складено висновок № 12/1/596 від 21.02.2023р., згідно з яким право на одержання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 під час дії воєнного стану військовослужбовця ОСОБА_2 має дружина ОСОБА_1 (а.с.25).
Зазначений висновок із відповідними документами надіслано до комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, яка 05.05.2023р. дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану штаб-сержанта ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) в розмірі 1/3 частини 15000000 грн., в сумі 5000000 грн. (а.с.25-44).
Ця обставина підтверджується витягом з протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, № 140/168 від 05.05.2023р. (а.с.9).

Вважаючи рішення комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум, яке викладене в п.11 протоколу засідання комісії № 140/168 від 05.05.2023р., протиправним (щодо часткової виплати спірної одноразової грошової допомоги), представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що норма ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко передбачає, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, серед інших, мають батьки, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
На день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач, як дружина загиблого, є єдиною особою в розумінні ст.16-1 вказаного Закону, яка має право на призначення та отримання спірної одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 грн.
З огляду на викладене, рішення у формі протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 140/168 від 05.05.2023р. в частині призначення одноразової допомоги матері дружині загиблого ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини від 15000000 грн., в сумі 5000000 грн., не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі здійснює Закон України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон № 2011-XII, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.1 ст.16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до підпунктів 1-3 п.2 ст.16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Згідно з ст.16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до п.3 ст.16-2 Закону № 2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 ст.16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Згідно з п.п.9 і 10 ст.16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

28.02.2022р. КМ України прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі - Постанова № 168, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до абз.1-3 п.2 Постанови № 168 сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців під час дії воєнного стану передбачений Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затв. наказом МО України № 45 від 25.01.2023р. (надалі - Порядок № 45; в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), згідно приписів якої:
п.1.2 розділу І - одноразова грошова допомога /ОГД/ призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини).
п.1.3 розділу І - сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
п.1.4 розділу І - особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
п.1.5 розділу І - у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД. Відмова засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на ОГД, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
п.1.6 розділу І - якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
п.1.7 розділу - ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника

          Матеріалами справи стверджується, що 10.12.2022р. під час відбиття штурмових дій противника в районі населеного пункту Соледар Донецької обл. загинув ОСОБА_2 .
Позивач, як дружина чоловіка, загиблого під час захисту Батьківщини, звернулася до відповідача для виплати їй одноразової грошової допомоги в розмірі 15000000 грн.
Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та виплату 1/3 частки допомоги, відповідач керувався тим, що представлені документи про смерть батьків загиблого містять розбіжності у прізвищах. Нерозподілена частка одноразової допомоги може бути розподілена у разі надання документів, що підтверджують родинні зв`язки між загиблим військовослужбовцем та особами, зазначеними у свідоцтвах про смерть.

Водночас, норма ст.16-1 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачала, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, серед інших, мають батьки, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 03.02.1970р. Кричильською сільською радою Сарненського району Ровенської обл., батьками ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 у с.Кричильськ Сарненського району Ровенської обл., є: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 (а.с.10).
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 01.11.2019р. Виконавчим комітетом Новодніпровської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької обл., ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 у с.Кричильськ Сарненського району Рівненської обл., померла ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.12).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 28.03.1997р. Кричильською сільською радою Сарненського району Рівненської обл., ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_12 у віці 59 років (зворот а.с.12).
Згідно з довідкою Кричильського старостинського округу Сарненської міської ради Рівненської обл. № 13/03-651 від 10.05.2023р. ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в с.Кричильськ Сарненського району Рівенської обл. в сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , та гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (зворот а.с.13).
Відповідно до довідки Кричильського старостинського округу Сарненської міської ради Рівненської обл. № 13/03-652 від 10.05.2023р. дійсно на території старостинського округу ОСОБА_3 та ОСОБА_3 рахувалася однією і тією самою особою (а.с.14).

Відповідно до доповіді про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД № 12/1/597, складеної ІНФОРМАЦІЯ_8 21.02.2023р., має право на отримання одноразової грошової допомоги щодо загиблого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.26).
При цьому, у доповіді щодо батьків загиблого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у примітці містяться записи «помер» та «померла».
Також у доповіді № 12/1/597 від 21.02.2023р. зазначена інформація про відмову від отримання одноразової грошової допомоги за загиблим ОСОБА_2 повнолітніх дітей -доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_16 .
У матеріалах справи є нотаріально засвідчені заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_5 від 11.01.2023р. про відмову від виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_2 (а.с.42, зворот а.с.43).

Отже, дослідивши наведені докази у сукупності, суд першої інстанції дійшов послідовного та логічного висновку про те, що зазначені у свідоцтвах про смерть серії НОМЕР_6 від 01.11.2019р. та серії НОМЕР_7 від 28.03.1997р. особи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є батьками загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 є єдиною особою, якій належить право виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 постанови № 168, а відтак виплата 1/3 частини належної допомоги, є протиправною.

Водночас, як правильно підкреслив суд першої інстанції, позивачем було вичерпано усі можливі засоби захисту в порядку цивільного судочинства, що підтверджується листом Сарненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської обл. № 563/714-33.17-03-17 від 05.05.2023р. (а.с.14, зворот а.с.15) та рішеннями судів у справі № 572/2516/23: ухвалою Сарненського районного суду Рівненської обл. від 25.07.2023 та постановою Рівненського апеляційного суду від 21.09.2023 (а.а.с.50-55).
З огляду на викладене, рішення у формі протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 140/168 від 05.05.2023р. в частині призначення одноразової допомоги дружині загиблого ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини, не відповідає вимогам закону.

Окрім цього, за усталеною судовою практикою дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволено у визначений спосіб.

Таким чином, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта МО України.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02.01.2025р. в адміністративній справі № 460/22758/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Міністерство оборони України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного судового рішення: 30.10.2025р.