ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року	Львів	Справа № 460/9745/24 пров. № А/857/30223/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                               Гуляка В.В.
суддів:                                                    Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року (суддя – Комшелюк Т.О., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Рівне, дата складання повного тексту рішення– 31 жовтня 2024 року), 
в адміністративній справі №460/9745/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

                                                          встановив:

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – відповідач-2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №172850028221 від 16.08.2024 щодо відмови в призначенні пенсії позивачу із врахуванням стажу набутого при роботі на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у період з 23 грудня 1988 по 31 жовтня 1996, згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 09 серпня 2024 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області призначити та виплачувати позивачу пенсю із врахуванням стажу набутого при роботі, на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у період з 23 грудня 1988 по 31 жовтня 1996, згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 09 серпня 2024 року. 
Відповідачі позову не визнали, в суді першої інстанції кожен подав свій відзив на позовну заяву, у яких просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №172850028221 від 16 серпня 2024 року щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09 серпня 2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 з 09 серпня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплачувати з 09 серпня 2024 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судовий збір у сумі 605,60 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилися відповідач-1 та відповідач-2 оскарживши його в апеляційному порядку. Вважають, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю обставинам справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційних скаргах. 
Апеляційна скарга відповідача-1 мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що пільговий стаж можна вираховувати лише з уточнюючої довідки про пільговий характер роботи, яку позивач до заяви про призначення пенсії не надала. Зазначає, що відсутні підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку через відсутність необхідних документів, які б підтверджували пільговий стаж по Списку №2, що передбачено ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
За результатами апеляційного розгляду відповідач-1 просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційних вимог відповідач-2 вказує, на те, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року. Страховий стаж заявника становить 40 роки 08 місяць 9 днів. Пільговий стаж за Списком № 2 становить не визначений. Також вказує скаржник на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності у трудовій книжці відомостей, що визгначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників,для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ,організацій або їх правонаступників. 
За результатами апеляційного розгляду відповідач-2 просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Позивач подала відзиви на апеляційні скарги відповідачів, у яких висловлює про необґрунтованість їх доводів. Просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що обидві апеляційні скарги слід задоволити частково. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 09.08.2024 року до територіального органу Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 (а.с. 71). 
За принципом екстериторіальності заяву переслано на розгляд ГУ ПФУ в Луганській області. Рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 16.08.2024 №172850028221 відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено, що вік заявниці становить 58 років 3 місяці 16 днів. За наданими документами страховий стаж складає 40 років 8 місяців 9 днів, пільговий стаж роботи за списком №2 за наданими документами не визначений. За розглядом документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.07.2024 по 31.07.2024 у ТОВ «Одек Україна» у зв`язку з відсутністю в Реєстрі суми нарахованої заробітної плати та інформації про сплату страхових внесків. До пільгового стажу роботи за списком №2 не зараховано періоди роботи з 23.12.1988 по 31.10.1996 у якості складальника на Оржевському ДОК у зв`язку з не долученням довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки за записами трудової книжки неможливо визначити постійної зайнятості протягом повного робочого дня на пільговій роботі, а саме: відсутня інформація про відволікання від роботи (знаходження у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи, про перебування підприємства в простої тощо). Рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, до заяви не долучено. Відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (а.с.15-16). 
Вважаючи рішення про відмову у призначенні спірної пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом. 

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. 
Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. 
Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо) (див. абзац другий пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005). 
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі- Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі- Закон №1058-ІV). 
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди - пенсії застрахованим особам, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, призначають за нормами Закону №1058-ІV, за умови наявності необхідного трудового стажу. 
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. 
Згідно з ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Таким чином, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону №1058-IV є наявність необхідного страхового стажу (в тому числі пільгового) та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку. 
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637). 
Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. 
Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Наведені правові норми дають підстави дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи. 
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженогонаказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. 
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року. 
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. 
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. 
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. 
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 року № 159/4178/16-а. 
Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162; якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36; якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461. 
Також, Верховний Суд зробив правовий висновок у постановах Суду від 25.06.2020 по справі №520/10521/19 та від 09.07.2020 по справі №235/7688/16-а, відповідно до якого чіткість та однозначність записів трудової книжки найманого працівника, котрі указують на те, що виконувана робота підлягає включенню до спеціального страхового стажу на Списком №2, призводить до відсутності правових підстав для витребування уточнюючих довідок. 
Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів чи неточних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. 
Матеріалами справи підтверджується, що вік позивача на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, становив 58 років 3 місяці 16 днів. 
Також, відповідач у своєму рішенні 16.08.2024 № 172850028221 визначає страховий стаж ОСОБА_2 як 40 років 08 місяців 9 днів, в тому числі пільговий стаж роботи за Списком №2 не визначений. 
При цьому судом встановлено, що відповідачем не зараховано період роботи з 01.07.2024 по 31.07.2024, з 23.12.1988 по 31.10.1996 - до стажу роботи за Списком №2. 
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV). 
Позивачем до матеріалів справи надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 24 квітня 1985 р. що містить наступні записи щодо спірних періодів роботи: - запис №7 від 23.12.1988 переведена складальником пакетів фанери 4-го розряду фанерного цеху у Оржівському ДОК (наказ №271 від 23.12.1988); - запис №8 державне підприємство Оржівський ОК реорганізоване в орендне підприємтсво ( наказ №191 від 27.09.1991); - штамп між записом №8,9: орендне підприємство реорганізоване у відкрите акціонерне товариство «Оржівський деревообробний комбінат ОДЕК» (підстава: cв. №00275441 від 27.03.1995); - запис №9 від 31.10.1996 звільнити з роботи по переводу в СП «Мюллер-ОДЕК» ст.26 п.5 КЗпП України (наказ №1283 від 31.10.1996) (а.с.9-10). 
Окрім цього, позивач надала, копію наказу АТ «Оржівський деревообробний комбінат» №98 від 26.06.1995 про результати проведеної роботи по атестації робочих місць за умовами праці (а.с.21). 
Згідно даного наказу затверджено список професій працівників фанерного цеху, які користуються пільговим правом виходу на пенсію за списком №2. Зобов`язано відділ кадрів і соціальних питань внести відповідні записи в трудові книжки працівників. 
Списком, доданим до вищезазначеного наказу, підтверджується, що право виходу на пільгову пенсію за віком за списком №2 у фанерному цеху має, зокрема, складальник (Список № 2, розділ ХХІ, підрозділ Б, індекс 2230600 18116 складальники) (а.с.22). 
Вказані записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості і достовірності. 
Таким чином, посада, на якій працював позивач в спірний період (з 23.12.1988 по 31.10.1996) відноситься до посад, які дають право на призначення пільгової пенсії відповідно до Списку №2 та підтверджується долученими документами. 
Щодо не зарахування вказаного періоду до пільгового стажу роботи у зв`язку з відсутністю відомостей про відволікання від роботи, суд зазначає наступне. 
Позивачем надано архівні довідки про підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1641 від 28.11.2017, №1639 від 28.11.2017, з яких видно, що ОСОБА_1 працювала та виконувала роботу в шкідливих умовах праці (а.с. 26-27). 
Доводи відповідачів про те, що вказаний стаж не можна зарахувати, оскільки відсутня уточнююча довідка, безпідставні, оскільки на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17. 
Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем-2 не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. 
Відповідачами не доведено факту невиконання без поважних причин позивачем встановленого мінімуму трудової участі, для необхідності зарахування страхового стажу. 
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92. 
Суд звертає увагу на те, що за приписами пункту 3 Порядку №383 в період роботи позивача необхідно застосовувати Список №2, який був чинний у цей період. 
У спірний період роботи заявника діяв Список, затверджений постановою КМУ №162 від 16.03.1994 року. 
Згідно Списку№2 посада складальника у спірний період була передбачена розділом XXI. Целюлозно-паперове та Деревообробне виробництва, індекс 2230600а-18116 Списку №2, затвердженого постановою КМУ №162 від 16.03.1994 року. 
З урахуванням встановленого суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на врахування до його пільгового стажу вищезазначеного спірного періоду роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вчинити дії, а саме, «виплачувати» з 09 серпня 2024 року позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року. 
З цього приводу апеляційний суд враховує, що спірним у досліджуваних правовідносинах являється питання щодо права позивача на «призначення» пенсії за віком на пільгових умовах згідно за п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не питання щодо «виплати» пенсії. Саме з цього питання позивач отримав неправомірну відмову відповідача від 16.08.2024 року. Оскільки призначення пенсії позивача ще не здійснено відповідачем, тому, вимоги позивача у частині щодо виплати пенсії являються передчасними і безпідставними. 
Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади. На адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів. 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. 
Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Колегія суддів враховує, що при розгляді заяви позивача від 09.08.2024 відповідач-2 не дотримав вимог чинного законодавства внаслідок чого прийняв протиправне рішення від 16.08.2024. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде необхідність зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 09.08.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року, і за результатами розгляду прийняти законне і обґрунтоване рішення. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області вчинити дії щодо «призначення» пенсії та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вчинити дії щодо «виплати» пенсії, підлягає скасуванню як таке, що ухвалене судом з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильним у цій частині застосування норм матеріального права, із прийняття у цій частині нового судового рішення про часткове задоволення відповідних позовних вимог. 
У решта частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як законне і обгрунтоване. 
При цьому, колегія суддів також враховує, що рішення окружного суду в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог позивачем не оскаржене, тому з урахуванням приписів ст.308 КАС України в цій частині апеляційному перегляду не підлягає. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                              постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – задоволити частково. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року в адміністративній справі №460/9745/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області призначити ОСОБА_1 з 09 серпня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року, та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплачувати з 09 серпня 2024 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року, - і в цій частині прийняти нову постанову. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 23 грудня 1988 року по 31 жовтня 1996 року, і за результатами розгляду прийняти законне і обґрунтоване рішення. 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити дії – відмовити. 
У решта частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року в адміністративній справі №460/9745/24 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська