ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 671/1108/24
провадження № 51-1128км25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
а також у режимі відеоконференції:
захисника                                                                ОСОБА_6 ,
засудженої                                                             ОСОБА_7 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022243200000103, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Криштопівка Волочиського району Хмельницької області, зареєстрованої і проживаючої там же по  АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за:
- ч. 1 ст. 383 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців;
- ч. 1 ст. 384 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. 59-1 КК України на ОСОБА_7  покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання у виді пробаційного нагляду визначено обчислювати із дня постановки ОСОБА_7 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Також вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат.
Суд установив, що ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності, достовірно знаючи про складення стосовно неї постанови про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, в якій вона поставила свій підпис, у невстановлений час та місці підготувала і подала до відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області , що по вул. Слави, 12 у м. Волочиськ, Хмельницької області , заяву від 02 лютого 2022 року про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, де вказала завідомо неправдиві відомості, а саме те, що 03 серпня 2021 року інспектор відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 склав щодо неї постанову, в яку внесено підпис, зовні схожий на її, проте який є підробленим та виконаний іншою особою.
Далі, 28 квітня 2022 року, перебуваючи у Волочиському районному суді , що по вул. Слави, 8 у м. Волочиськ, Хмельницької області , під час розгляду слідчим суддею скарги, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, підтримала викладені доводи і вказала, що органом поліції допущено бездіяльність, яка полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей за її заявою про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, а саме підроблення постанови про адміністративне правопорушення від 03 серпня 2021 року.
За результатом розгляду скарги ОСОБА_7 слідчий суддя Волочиського районного суду Хмельницької області постановив ухвалу від 28 квітня 2022 року, якою зобов`язав уповноважену особу відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.
Крім цього, 13 червня 2022 року, в період часу з 12:30 по 13:20, ОСОБА_7 , перебуваючи у смт. Війтівці, Хмельницького району, під час допиту у якості свідка у межах проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке було розпочате за її заявою про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, будучи належним чином попередженою під особистий підпис про кримінальну відповідальність за надання свідком завідомо неправдивих показань, діючи умисно, достовірно знаючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, щодо неї не вчинялося, надала оперуповноваженому Хмельницького управління ДВБ НП України ОСОБА_9 , завідомо неправдиві показання, у яких стверджувала, що 03 серпня 2021 року інспектор відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 склав постанову про адміністративне правопорушення від 03 серпня 2021 року, в яку внесено підпис, зовні схожий на її, проте який є підробленим та виконаним іншою особою.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Аргументуючи свої вимоги, зазначає, що суд послався на недопустимі докази, які були отримані не під час розслідування інкримінованих їй кримінальних правопорушень.
Крім цього, засуджена стверджує про неповноту судового розгляду та формальний підхід судів до розгляду цього кримінального провадження.
Також ОСОБА_7 вказала, що вирішуючи питання про застосування до неї положень ст. 48 КК України, апеляційний суд не взяв до уваги низку обставин, внаслідок чого прийняв рішення, яке не відповідає вимогам законності.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник  ОСОБА_6 і засуджена ОСОБА_7  просили задовольнити касаційну скаргу на викладених у ній підставах.
Прокурор ОСОБА_5 вважав подану касаційну скаргу необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Ревізуючи правильність застосування норм права та правової оцінки обставин, колегія суддів виходить із конкретних фактичних обставин кримінального провадження, установлених судами попередніх інстанцій.
Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про винуватість  ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень є обґрунтованим, його зроблено після об`єктивного з`ясування всіх обставин, що належать до предмета доказування, котрі підтверджено фактичними даними, дослідженими та перевіреними у змагальній процедурі під час розгляду провадження й оціненими відповідно до ст. 94 КПК України.
Зокрема, такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу насамперед показань допитаної у судовому засіданні обвинуваченої  ОСОБА_7 , яка визнала вину у скоєному та наголосила на тому, що підпис у постанові про адміністративне правопорушення за завідомо неправдивий виклик поліції, належить їй, а у своїй заяві про скоєння злочину, під час розгляду слідчим суддею скарги та під час її допиту в якості свідка, вона повідомляла завідомо неправдиві дані.
Крім цього, місцевий суд взяв до уваги висновок експерта № 70/71/24-26 від 05 березня 2024 року відповідно до якого підпис в графі «Примірник постанови отримав» постанови ЕГА № 373576 про адміністративне правопорушення від 03 серпня 2021 року виконано ОСОБА_7 , та ряд інших письмових доказів, зміст яких відображено у вироку, а саме: письмову заяву ОСОБА_7 на адресу відділу поліції №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про вчинення злочину від 02 лютого 2022 року; постанову інспектора відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 серії ЕГА № 373576 від 03 серпня 2021 року; запит старшого слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Хмельницькому про проведення службового розслідування за фактами, викладеними у заяві ОСОБА_7 від 02 лютого 2022 року; матеріали та висновок № 7522/2022 від 27 червня 2022 року службового розслідування за фактами можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками відділу поліції №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ; журнал судового засідання з розгляду Волочиським районним судом кримінального провадження № 1-кс/671/180/2022 за скаргою ОСОБА_7 ; ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2022 року.
Оцінивши всі здобуті фактичні дані в їх сукупності та взаємозв`язку і не встановивши істотних порушень, які в розрізі ст. 87 КПК України зумовлюють обов`язкове визнання доказів недопустимими, суд визнав їх достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Твердження у касаційній скарзі про протилежне є неспроможними із наступних підстав.
Так у своїй касаційній скарзі ОСОБА_7 наголошує, що у цьому кримінальному провадженні докази, а саме: дані її письмової заяви про вчинення злочину від 02 лютого 2022 року, постанова інспектора поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області серії ЕГА №373576 від 03 серпня 2021 року, матеріали службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області №7522/2022 від 27 червня 2022 року і журналу судового засідання, з розгляду Волочиським районним судом кримінального провадження за скаргою ОСОБА_7 є недопустимими, оскільки отримані під час розслідування іншого кримінального правопорушення.
Матеріалами справи встановлено, що уповноваженою особою 03 травня 2022 року внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 про скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. В ході досудового розслідування у передбаченому КПК України порядку слідчий отримав наведені вище та інші докази, яким було надано оцінку і встановлено, що ОСОБА_7  надала завідомо неправдиве повідомлення суду та органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення. 
Уже за цими фактами уповноваженою особою внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.
Постановою прокурора від 29 березня 2024 року матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 12022243200000103 від 03 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 62024240010000155 від 17 квітня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України об`єднано в одне провадження та присвоєно № 12022243200000103. Згодом кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, закрили.
Журнал судового засідання з розгляду слідчим суддею Волочиського районного суду кримінального провадження за скаргою ОСОБА_7 сторона обвинувачення отримала вже після об`єднання матеріалів досудового розслідування у наведених кримінальних провадженнях на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2024 року про тимчасовий доступ.
Враховуючи наведене, підстав вважати, що перелічені стороною захисту докази є недопустимими чи отримані у не передбаченому КПК України порядку, немає.
Що стосується безпідставної, на думку ОСОБА_7 , відмови апеляційного суду застосувати до неї положення ст. 48 КК України то слід вказати наступне.
У поданих апеляційних скаргах ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 , не оскаржуючи доведеність винуватості обвинуваченої, просили вирок місцевого суду скасувати і звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України та закрити кримінальне провадження.
Вирішуючи це клопотання, колегія суддів апеляційного суду обґрунтовано виходила з того, що застосування вказаної норми є правом, а не обов`язком суду, і реалізується виключно за наявності визначених у законі правових підстав.
Надавши ретельну оцінку усім наведеним стороною захисту доводам та обставинам, зважаючи на характер вчинених кримінальних правопорушень, апеляційний суд прийшов до правильного висновку, що матеріали кримінального провадження не свідчать про втрату як самою обвинуваченою так і вчиненими нею діяннями суспільної небезпечності. 
З такими висновками погоджується й Верховний Суд. 
За результатами кримінального провадження у суді касаційної інстанції встановлено, що матеріали провадження не містять даних про істотне порушення вимог кримінального процесуального чи неправильне застосування кримінального законів, які були б безумовними підставами для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень. 
Таким чином, касаційна скарга засудженої не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
у х в а л и в :
Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_10                                   ОСОБА_2                               ОСОБА_3