ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року 
м. Київ
Справа №  916/3071/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Пєскова В. Г. - головуючого, Жукова С. В., Огородніка К. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства "ВСТ Банк" (вх. № 6116/2025)
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025
у складі колегії суддів: Богацької Н.С. - головуючого, Ярош А.І., Принцевської Н.М.,
у справі № 916/3071/24
за позовом:    Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" (після зміни найменування - Акціонерне товариство "ВСТ Банк") 
до         1) Селянського (фермерського) господарства "Моряк";
                        2) ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
в межах справи № 916/780/25
за заявою  ОСОБА_1 
про неплатоспроможність,
ВСТАНОВИВ:
Предметом судового розгляду у цій справі була скарга на дії приватного виконавця 
Обставини справи
1.          У провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа про неплатоспроможність ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ).
2.          19.09.2024 рішенням Господарського суду Одеської області задоволено повністю позов Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" (далі - ПАТ "Банк Восток") до Селянського (фермерського) господарства "Моряк" (далі - СФГ "Моряк"), ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто солідарно з СФГ "Моряк" та ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк Восток" за кредитним договором № ОК2022-0093 від 25.05.2022 заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 599 965,69 грн, за простроченими відсотками у розмірі 59 379,61 грн, за простроченими відсотками що нараховані на прострочену частину кредиту у розмірі 699 492,61 грн, заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією у розмірі 2 399 862,74 грн, стягнуто з СФГ "Моряк" на користь ПАТ "Банк Восток" витрати по сплаті судового збору у розмірі 22 552,20 грн, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк Восток" витрати щодо сплати судового збору у розмірі 22 552,20 грн.
3.          22.10.2024 на виконання зазначеного рішення Господарський суд Одеської області видав відповідні накази.
4.          Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г. В. відкрив виконавчі провадження № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 та надалі виніс постанову про їх об`єднання у зведене виконавче провадження № НОМЕР_3, а також в процесі здійснення виконавчих дій виніс постанову про опис та арешт майна ОСОБА_1 (далі також - боржник), а саме:
-          нежитлових будівель - табору праці та відпочинку, реєстраційний №    2048736151220, місцезнаходження: Одеська обл., Ізмаїльський р., с. Першотравневе, вулиця Суворова, будинок 2 «А», загальна площа (кв.м): 392.4 (далі нежитлові будівлі);
-          насосної станції, реєстраційний № 2048685751220, місцезнаходження: Одеська обл., Ізмаїльський р., с. Першотравневе, вул. Суворова, будинок 2Б, загальна площа (кв.м): 19.5 (далі насосна станція);
-          земельної ділянки, кадастровий номер 5122085300:01:002:0639, місцезнаходження: Одеська обл., Ізмаїльський район., Першотравнева сільська рада, площа (га): 2 (далі земельна ділянка).
5.          23.01.2025 приватний виконавець Парфьонов Г. В. у зведеному виконавчому провадженні призначив суб`єкта оціночної діяльності - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингове Бюро "Тріада" (далі - ТОВ "ІКБ "Тріада").
6.          30.01.2025 приватний виконавець Парфьонов Г. В. отримав від ТОВ "ІКБ "Тріада" звіти про незалежну оцінку належних боржнику об`єктів нерухомості, згідно з якими вартість нежитлових будівель станом на 23.01.2025 становить 1 592 359,00 грн, насосної станції станом на 23.01.2025 - 58 780 грн, земельної ділянки станом на 24.01.2025 - 99 600,00 грн.
7.          Приватний виконавець Парфьонов Г. В. ознайомив сторін виконавчого провадження з результатами визначення вартості майна листом від 30.01.2025, який боржник отримав 04.02.2025.
Короткий зміст скарги на дії приватного виконавця
8.          14.03.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_1. на дії приватного виконавця у зведеному виконавчому провадженні №    НОМЕР_3, в якій боржник просив:
-          визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г. В. щодо визначення вартості оцінки майна у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_3;
-          визнати недійсними наслідки виконавчих дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г. В., а саме: визнати недійсним звіти суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "ІКБ "Тріада" "Про незалежну оцінку майна" від 23.01.2025, а саме: звіт про незалежну оцінку насосної станції від 23.01.2025, складений ТОВ "ІКБ "Тріада"; звіт про незалежну оцінку будівлі - табору праці та відпочинку та від 23.01.2025, складений ТОВ "ІКБ "Тріада"; звіт про незалежну оцінку земельної ділянки, кадастровий номер 5122085300:01:002:0639 від 23.01.2025, складений ТОВ "ІКБ "Тріада".
9.          Скарга мотивована тим, що визначена державним виконавцем оцінка належного йому майна є необ`єктивною та не може використовуватися для проведення електронних торгів, оскільки здійснена без дослідження та огляду об`єкта оцінювання з порушенням Національних стандартів оцінки майна, що порушує права боржника у виконавчому провадженні.
10.          Заявник стверджував, що зазначена оцінка майна порушує його права як боржника у виконавчому провадженні, є необ`єктивною та не може використовуватися для проведення електронних торгів, оскільки здійснена з порушенням Національних стандартів оцінки майна, без дослідження та огляду об`єкта оцінювання. Крім того, боржник вважав, що під час повідомлення про результати вартості майна, приватний виконавець діяв всупереч вимогам частини п`ятої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження".
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
11.          24.04.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області у задоволені скарги ОСОБА_1. на дії приватного виконавця Парфьонова Г. В. відмовлено.
12.          Суд першої інстанції виходив з того, що: матеріали справи не містять згоди сторін виконавчого провадження щодо вартості арештованого майна; приватний виконавець з дотриманням строку, визначеного частиною п`ятою статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", ознайомив сторін з результатами визначення вартості майна; боржник, отримавши лист приватного виконавця та додані до нього звіти про оцінку нерухомого майна, не скористався своїм правом на його спростування, зокрема, шляхом проведення рецензування; боржником не спростовано, що складені суб`єктом оціночної діяльності звіти є правомірним, а також не доведено, що дії та рішення приватного виконавця щодо визначення вартості майна та передачі його на реалізацію були вчинені з порушенням вимог Закону.
13.          Також суд зазначив, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 відкрито провадження у справі № 916/780/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1., введено процедуру реструктуризації боргів та мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючого реструктуризацією майна, заборонено відчужувати майно. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.03.2025 у справі № 916/780/25 вжито заходи забезпечення вимог кредиторів, а саме:
-          зупинено реалізацію майна фізичної особи ОСОБА_1., а саме: аукціон з продажу майна у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_3, який проводиться приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г. В. через систему електронних торгів "СЕТАМ";
-          заборонено організатору електронних торгів вчиняти будь-які дії з продажу майна фізичної особи ОСОБА_1., у тому числі на електронних торгах (аукціонах).
14.          Тож, за висновком суду, незалежно від наслідків розгляду скарги фізичної особи ОСОБА_1. права скаржника, станом на теперішній час, не порушуються, оскільки відповідне виконавче провадження зупинено та зупинена реалізація майна боржника, поки в проваджені Господарського суду Одеської області існує справа №    916/780/25 про неплатоспроможність боржника в межах якої введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1. та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
15.          15.07.2025 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1. задоволено; ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 у справі № 916/3071/24 скасовано; скаргу ОСОБА_1. на дії приватного виконавця Парфьонова Г. В. задоволено.
16.          Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. щодо визначення вартості оцінки майна у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_3.
Визнано недійсним Звіт "Про незалежну оцінку майна" - насосної станції, загальною площею 19,5 кв.м., що розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський (нині Одеський) район, село Вишневе (колишнє с. Першотравневе), вул. Шевченка (колишня Суворова), буд. 2 «Б», складений суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "ІКБ "Тріада" (дата оцінки: 23.01.2025; дата виконання звіту: 27.01.2025).
Визнано недійсним Звіт "Про незалежну оцінку майна" - нежитлові будівлі-табору праці та відпочинку року, загальною площею 392,4 кв.м., що розташовані за адресою: Одеська область, Ізмаїльський (нині Одеський) район, село Вишневе (колишнє с. Першотравневе), вул. Шевченка (колишня Суворова), буд. 2 «А», складений суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "ІКБ "Тріада" (дата оцінки: 23.01.2025; дата виконання звіту: 25.01.2025).
Визнано недійсним Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, кадастровий номер 5122085300:01:002:0639, площею 2 га, що розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський (нині Одеський) район, Першотравнева сільська рада, складений суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "ІКБ "Тріада" (дата оцінки: 23.01.2025; дата складання звіту: 24.01.2025).
17.          Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що експертна оцінка спірного нерухомого майна була проведена з порушенням норм чинного законодавства, а зокрема Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав" та Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснював огляду об`єкта оцінки, а державний виконавець не забезпечив доступу суб`єкта оціночної діяльності до майна боржника, що підлягає оцінці. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
18.          У касаційній скарзі ПАТ "Банк Восток" (після зміни 16.09.2025 найменування - Акціонерне товариство "ВСТ Банк") просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.04.2025 у справі № 916/3071/24.
19.          Скаржник не погоджується з постановою апеляційного господарського суду та зазначає, що апеляційним господарським судом не застосовано до спірних правовідносин пункт 2 частини другої статті 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", згідно якого однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна. 
20.          На думку банку, єдиним законодавчо встановленим способом спростування оцінки є рецензування звіту з оцінки майна. Однак з клопотанням про визначення рецензування звіту про оцінку майна ОСОБА_1 не звертався. 
21.          За доводами скаржника, суд апеляційної інстанції порушив статті 13, 86, 210 та частини другу та п`яту статті 236 ГПК України щодо повного, всебічного дослідження обставин, оцінки доказів та аргументів сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.
22.          Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції не враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 29.01.2025 у справі № 756/3754/18, від 08.01.2024 у справі № 2-3894/09, від 07.07.2025 у справі № 738/1351/17, від 29.04.2020 у справі № 826/6706/18, від 13.03.2018 у справі №914/881/17 та від 06.02.2019 у справі № 168/828/16-ц.
Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
23.          У відзиві ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін. Зазначає, що можливість проведення рецензування оцінки майна є правом, а не обов`язком боржника.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
24.          Здійснивши касаційний перегляд оскаржуваного судового рішення, оцінивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
25.          Стаття 326 ГПК України визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
26.          Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
27.          Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".
28.          Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
29.          Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша статті 48 Закону України "Про виконавче провадження").
30.          Згідно з нормами статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
31.          Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі №    821/197/18/4440/16 та від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц зазначила, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.
32.          Таким чином, боржник скористався своїм правом на оскарження оцінки нерухомого майна в порядку оскарження відповідних дій приватного виконавця.
33.          При цьому посилання скаржника на висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 06.02.2019 у справі № 168/828/16-ц колегія суддів відхиляє з огляду на те, що Велика Палата Верховного Суду в постановах від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, від 03.07.2019 у справі № 127/2209/18, від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, в яких викладено правову позицію, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
34.          Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
35.          У статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
36.          Замовники оцінки у відповідності до частини другої статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки. 
37.          Під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна, обов`язковим для застосування є Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003.
38.          Відповідно до пункту 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної  оцінки  майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об`єктом оцінки,  характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки. 
39.          Згідно з приписами пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
40.          Згідно з пунктом 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен, зокрема, містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації,  особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.
41.          З аналізу зазначених правих норм слідує, що в процесі підготовки та проведення оцінки майна суб`єкт оціночної діяльності обов`язково повинен здійснити особистий огляд майна, що підлягає оцінці,  а замовник (в даному випадку - державний виконавець) - забезпечити йому доступ до об`єкта оцінки.
42.          Суд апеляційної інстанції встановив, що звіті про незалежну оцінку майна (нежитлових будівель), в розділі «коротка характеристика об`єкту оцінки» зазначено наступе: «Технічний стан будівель і споруд незадовільний. Територія огороджена, але будівлі знаходяться в занедбаному стані. Враховуючи місцерозташування та існуючий стан приміщень, використання будівель, як табір відпочинку неможливо. Враховуючи цільове призначення земельної ділянки, на якій розташовані будівлі, а саме: землі сільськогосподарського призначення - найліпше використання будівель: будівлі для сільського господарства або складські приміщення». У вступній частині вказаного звіту, серед вихідних даних, зазначено про матеріали фотофіксації об`єкту оцінки. Серед оціночних процедур зазначено, зокрема, про здійснення оцінювачем ознайомлення з об`єктом. Додатками до вищевказаного звіту є фотоматеріали (зокрема будівлі та паркану) (а.с.229-230 т.2).
43.          У звіті про незалежну оцінку майна (насосної станції), в розділі «коротка характеристика об`єкту оцінки» зазначено наступе: «насосна станція 1970 року побудови, фундамент - блоки, стіни - плити, покрівля - м.чер., перекриття - підш., підлога - бетон, висота (м) - 2,30. Наявна електрика. Водопровід, газопровід, каналізація - відсутні. Технічний стан нерухомого майна, де розміщується об`єкт оцінки - задовільний. У вступній частині вказаного звіту, серед вихідних даних, зазначено про матеріали фотофіксації об`єкту оцінки. Серед оціночних процедур зазначено, зокрема, про здійснення оцінювачем ознайомлення з об`єктом. Додатками до вищевказаного звіту є фотоматеріали (зокрема будівлі) (а.с.30-31 т.3).
44.          У звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, зокрема, у розділі 2.3. «опис та аналіз вихідних даних» зазначено, що для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки замовником надана наступна інформація: право власності на земельну ділянку.
45.          Боржник неодноразово наголошував, що ні приватний виконавець, ні оцінювач не зверталися до нього з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єктів (земельної ділянки, нежитлових будівель та насосної станції), а доступ до цих об`єктів фактично не надавався.
46.          Приватний виконавець не мотивував та не обґрунтовував жодних обставини, які вплинули на невиконання обов`язку зі здійснення суб`єктом оціночної діяльності внутрішнього огляду об`єктів оцінки у відповідності до вимог чинного законодавства. В свою чергу суб`єктом оціночної діяльності жодних обґрунтованих, вмотивованих та аргументованих міркувань щодо неможливості особистого внутрішнього огляду об`єктів оцінки також наведено не було.
47.          Як встановив суд апеляційної інстанції, звіти про незалежну оцінку майна (зокрема, нежитлових будівель та насосної станції) містять лише фотофіксацію певних будівель та паркану. В самих звітах зазначено про незадовільний технічний стан будівель і споруд табору праці та відпочинку, а також характеристики насосної станції (а саме, що вона 1970 року побудови, фундамент - блоки, стіни - плити, покрівля - м.чер., перекриття - підш., підлога - бетон, висота (м) - 2,30, наявна електрика та відсутній водопровід, газопровід, каналізація). Проте, яким чином оцінювач дійшов таких висновків (враховуючи, що у звіті він зазначає про те, що територія огороджена, а також, що неспростованим є той факт, що боржник, як власник, який і досі користується вказаним майном, не надавав оцінювачу жодних пояснень та (або) документів щодо таких характеристик (даних) об`єктів) не зазначено взагалі.
48.          Верховний Суд у постанові від 17.06.2025 у справі № 916/302/16 зазначив, що ознайомлення з об`єктом оцінки полягає в дослідженні оцінювачем вихідних даних (кількісних, якісних показників) та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та в особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, що в кінцевому результаті безпосередньо може вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого майна за заниженою/завищеною ціною, а відтак і на достовірність та об`єктивність оцінки майна. У свою чергу замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.
49.          Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, у жодному зі звітів, складених суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "ІКБ "Тріада" взагалі не зазначено, що оцінювач проводив внутрішній огляд об`єктів нерухомості, а матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили, що приватний виконавець вчиняв хоча б якихось дій задля забезпечення доступу суб`єкта оціночної діяльності до майна боржника, що підлягає оцінці. Також не наведено жодних аргументів щодо неможливості особистого огляду об`єктів оцінки.
50.          Нездійснення повного огляду майна, що підлягає оцінці, окрема його внутрішнього огляду, може вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною.
51.          Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19), реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.
52.          Згідно зі статтею 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" однією з форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.
53.          Відповідно до частин першої, третьої статті 13 вказаного Закону рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.
54.          Таким чином, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки майна, який полягає не в здійсненні альтернативної оцінки майна, а в перевірці правильності та повноти надання висновків експертом при визначенні вартості об`єкта оцінки.
55.          При цьому, стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено можливість оскарження результатів оцінки майна боржника, не ставить можливість такого оскарження в залежність від того чи було стороною, яка не згодна з результатом оцінки майна експертом, здійснено рецензування наданого ним звіту про оцінку чи ні. 
56.          Рецензування звіту про оцінку майна, як і оскарження результатів оцінки майна, є правом особи, яким вона розпоряджається на власний розсуд, за винятком обставин, коли рецензування є обов`язковим.
57.          Підставою оскарження дій державного виконавця та звітів про оцінку майна боржника у даній справі є порушення встановленої нормами чинного законодавства процедури здійснення оцінки майна, що полягає у нездійсненні суб`єктом оціночної діяльності особистого огляду майна та незабезпеченні таких умов оцінювачу державним виконавцем.
58.          Можливість оскарження оцінки майна, шляхом скасування звіту про оцінку майна, визнання оцінки майна недійсною в порядку оскарження рішень та дій виконавців відповідає сталій та послідовній практиці Верховного Суду (постанови від 28.07.2021 у справі № 921/317/18, від 11.11.2020 у справі № 922/585/20, від 24.07.2020 у справі № 906/696/18, від 15.10.2020 у справі № 917/628/17, від 19.06.2023 у справі № 909/121/22, від 19.06.2025 у справі № 916/302/16, тощо).
59.          Водночас відсутність рецензування звіту про оцінку майна не може слугувати перешкодою для звернення у цьому випадку боржника до суду з відповідною скаргою в силу приписів частини п`ятої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження".
60.          Правовий висновок аналогічного змісту викладений у постанові Верховного Суду від 15.10.2024 у справі № 917/1596/18.
61.          Отже, з урахуванням установлених судом апеляційної інстанції порушень порядку проведення оцінки майна, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення скарги на дії приватного виконавця.
62.          Що стосується посилань скаржника на постанови Верховного Суду від 29.01.2025 у справі № 756/3754/18, від 08.01.2024 у справі № 2-3894/09, від 07.07.2025 у справі № 738/1351/17, від 29.04.20 у справі № 826/6706/18, то колегія суддів зазначає.
63.          Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 зазначено, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
64.          У справах № 826/6706/18, № 756/3754/18, 914/881/17, на які посилається скаржник в касаційній скарзі, висновки Верховного Суду стосувалися спорів, який розглядався в порядку позовного провадження. Натомість у цій справі, боржник оскаржує оцінку майна в межах скарги на дії приватного виконавця, що узгоджується, зокрема, із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №308/12150/16-ц. 
65.          У справі № 738/1351/17 суди першої та апеляційної інстанції відмовили у скарзі на дії приватного виконавця, оскільки боржник не надав докази на підтвердження доводів скарги стосовно невідповідності оскаржуваних звітів про оцінку нерухомого майна вимогам статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", зокрема не надав висновків щодо їх неповноти, неправильності виконання чи невідповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, які можуть надавати суб`єкти надання оціночної діяльності у формі рецензування звіту про оцінку майна, як передбачено статтею 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Скаржник не надав докази, що належні йому земельні ділянки, які були об`єктами оцінки, станом на час проведення оцінки перебували в оренді чи іншому користуванні, а також доказів, що на земельних ділянках розміщені такі земельні поліпшення - поліпшення ґрунтів, розміщені посіви, які не були враховані та безпосередньо впливають на результати оцінки.
66.          У постанові від 07.07.2025 у справі № 738/1351/17 Верховний Суд погодився із судами попередніх інстанцій про відмову у скарзі на дії державного виконавця та зазначив, що заявник не довів порушень як при складанні звітів про оцінку земельних ділянок боржника, так і суб`єктом оскарження норм чинного законодавства під час залучення суб`єкта оціночної діяльності, тобто відсутні підстави для висновку про наявність порушеного права боржника. 
67.          Тож, у справі № 738/1351/17 підставою для відмови у скарзі на дії приватного виконавця відсутність порушеного права боржника у зв`язку із недоведеністю порушень законодавства, зокрема, при складанні звітів про оцінку земельних ділянок боржника.
68.          Крім того, на думку банку, єдиним законодавчо встановленим способом спростування оцінки є рецензування звіту з оцінки майна. Зазначає, що з клопотанням про визначення рецензування звіту про оцінку майна ОСОБА_1 не звертався. У цій частині скаржник посилається на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08.01.2024 у справі №2-3894/09.
69.          Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правовим висновком (правовою позицією, висновком щодо застосування норми права) є виклад тлумачення певної норми права (або низки норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору (постанова від 21.03.2024 у справі № 191/4364/21, ухвали від 22.05.2024 у справі №902/1076/24, від 09.08.2024 
70.          У постанові Верховного Суду від 08.01.2024 у справі № 2-3894/09 у розділі "Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій" зазначено таке: "Ухвала місцевого суду мотивована тим, що рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки. У разі незгоди із результатами оцінки майна заявник мав право звернутись з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна, однак скаржник із вимогами про рецензування звіту про оцінку майна у спосіб, визначений законом не звертався, натомість відповідне клопотання було подано вже безпосередньо до суду лише 21 вересня 2022 року, хоча скарга первісно подавалась ще у грудні 2021 року".
71.          Тож, наведене не є висновком Верховного Суду щодо застосування норми права, а лише описом висновків суду першої інстанції.
72.          Отже, підстави касаційного оскарження, наведені скаржником у касаційній скарзі, у цьому випадку, не підтвердилися, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
73.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
74.          За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
75.          Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "ВСТ Банк" залишити без задоволення.
2. Постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 у справі № 916/3071/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           В. Пєсков

Судді                                                                                                               С. Жуков

                                                                                                              К. Огороднік