Справа № 931/240/25 	Головуючий у 1 інстанції: Масляна  С. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1010/25  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
10 вересня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 30 червня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТзОВ) «Іннова Фінанс» звернувся в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що 12 вересня 2024 року між ТзОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання грошових коштів у позику. Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами укладеного договору позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 14 000 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок відповідача на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково, сплатити проценти за користування позикою.
Позивач також зазначав, що позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 36 820 грн, з яких: 14 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 22 820 грн - заборгованість за процентами.
Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 36 820 гривень 00 копійок та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.
Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 30 червня 2025 року у цій справі позов задоволено.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику у розмірі 36 820,00 грн, з яких 14 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 22 820,00 грн – заборгованість за процентами.
Стягнуто з відповідача в користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позову про стягнення процентів у розмірі 22 820 грн та судового збору у розмірі 2 422,40 грн скасувати та залишити без змін рішення суду про стягнення суми боргу у розмірі 14 000,00 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу відповідачки залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.  Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 10 вересня 2025 року – дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Судом за матеріалами справи встановлено, що 12 вересня 2024 року між ТзОВ «Іннова Фінанс» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір про надання грошових коштів у позику, за умовами якого сума кредиту складає 14 000 грн, тип кредиту – кредит, строк кредиту (строк дії договору) 360 днів, стандартна процентна ставка складає 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, знижена процентна ставка складає 0,65 % в день та застосовується за умов, передбачених пунктом 2.6.2. договору, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення – 30 днів (а. с. 14-26).
Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку, передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві (пункт 2.1 договору).
Відповідно до пунктів 2.8., 2.8.1., 2.9., 2.9.1. договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 2333,95 %. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 64 400 грн.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 . Дата надання кредиту – 12 вересня 2024 року або наступний за ним календарний день.
Відповідно до пункту 4.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться відповідно до графіка платежів, крім випадку, визначеного у пункті 6.3. договору.
У разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту (у тому числі і всіх платежів, передбачених цим договором), строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі.
Нарахування процентів за користування кредитом в ІКС товариства відбувається щоденно, починаючи з першого дня надання кредиту до останнього дня надання коштів в кредит за цим договором.
Зазначені умови кредитування визначені, крім того, і в паспорті споживчого кредиту «Інформація, який надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)» та підписаний сторонами (а. с. 28-31).
Відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 19978-1354-141188536 (ID платежу: 1472708524) про перерахування коштів 12 вересня 2024 року через технологічного партнера ТзОВ «ФК «Контрактовий дім» здійснено переказ коштів на картку НОМЕР_1 у розмірі 14 000 грн (а. с. 46).
Зазначені реквізити банківської карти вказані у анкеті клієнта та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у договорі.
Крім того судом встановлено, що позичальник належним чином не виконувала взятих на себе зобов?язань за договором про надання позики, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком складає 36 820 грн, з яких 14 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 22 820 грн – заборгованість за відсотками. Загальна сума сплачених позичальником коштів складає 4 340 грн (а. с. 62).
За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (стаття 639 ЦК України).
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію(частина 1 статті 3 Закону).
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).
При цьому судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 свої зобов?язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, яка відповідно до розрахунку кредитодавця складає 36 820,00 грн, з яких 14 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 22 820,00 грн – заборгованість за процентами.
Сама відповідачка ОСОБА_1 не заперечує того, що вона укладала з позивачем договір про надання позики, а також не заперечувала, що вона належним чином не виконувала свої зобов?язання щодо повернення кредитних коштів. 
Будь-яких доказів на спростування проведеного позивачем розрахунком заборгованості за кредитом відповідачка суду не надала, хоча відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 820 грн.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неспівмірність розміру процентів з розміром наданого кредиту та про несправедливість умов договору в частині нарахування відсотків за процентною ставкою в розмірі 1 % на день з огляду на таке.
З урахуванням оплатного характеру кредитного договору відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін в укладеному між сторонами договорі. Крім того визначений договором розмір денної процентної ставки відповідає положенням частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Також на увагу колегії суддів не заслуговують доводи апеляційної скарги про те, що судом при ухваленні рішення не враховано скрутне матеріальне становище відповідачки.
Відповідачка не надала суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про її скрутне матеріальне становище.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТзОВ «Іннова Фінанс».
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 30 червня 2025 року у цій справі в оскарженій частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді