КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №752/10591/24                                                                          Головуючий у суді І інстанції:Данілова Т.М.
провадження №22-ц/824/8268/2025                                                        Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 вересня 2025 року                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,
секретар судового засідання: Янчук І.В., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Старенка Іллі Ігоровича, який представляє інтереси Комерційного товариства ДіджиталРокетз на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року у справі за позовом Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ про визнання правовідносин трудовими та стягнення суми,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2024 року Комерційне товариство Діджиталрокетз ОУ звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів.
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що протягом 2022 -2023 року Комерційним товариством ДіджиталРокетс ОУ відповідачу ОСОБА_1 було замовлено послуги щодо надання замовнику консультаційних послуг у сфері інформації, які полягали у консультуванні з питань інформатизації, а також надано технічне завдання на розробку технічної документації. У якості оплати за цим договором позивачем протягом 2022 -2023 року перераховувалася відповідачу винагорода, відповідачем відповідно надавалися послуги позивачу. Починаючи з червня 2023 року відповідач фактично припинив надавати послуги позивачу. Коли позивачем було виявлено факт того, що відповідач перестав надавати послуги, відповідач заявила, що вона припиняє співпрацю. За період, коли позивач перестав отримувати надані послуги, були перераховані відповідачу на її особистий рахунок у платіжній системі кошти у розмірі 1 941,73 доларів США 04 липня 2023 року, 2 155,44 доларів США 02 серпня 2023 року, всього на загальну суму 4 097,17 доларів США. Проте на цей час будь-яких послуг відповідачем за цей період надано не було. Будь-які запити позивача до відповідача щодо стану виконання замовлення також залишилися без відповіді.
13 жовтня 2023 року позивач надіслав відповідачу лист-вимогу, в якому повідомив про необхідність передачі всіх кінцевих результатів, замовлених позивачем послуг у строк до 01.11.2023 року. У разі непередавання результатів, просив повернути оплату у розмірі 4 097,17 доларів США. Проте жодної відповіді на вказану претензію від відповідача не надійшло.
За таких підстав, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 отримані нею в якості оплати за надання послуг 4 097,17 доларів США та 3 029,00 грн судового збору.
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася у суд із зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати правовідносини трудовими та стягнути з Комерційного товариства ДіджиталРокетз заробітну плату у розмірі 162 040,00 грн. (4 000 доларів США за курсом НБУ станом на день подачі позову 21.06.2024 року) за серпень 2023 року та вересень 2023 року. (а.с. 2 т.2) 
У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати правовідносини трудовими та стягнути з Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ заробітну плату у розмірі 162 040,00 грн (4 000 доларів США за курсом НБУ станом на день подачі позову 21.06.2024 року) за серпень 2023 року та вересень 2023 року. 
В обгрунтування своїх вимог зазначала, що протягом 2022 - 2023 року вона перебувала у трудових відносинах з Комерційним товариством ДіджиталРокетз ОУ, які були оформлені на вимогу товариства шляхом підписання договору про надання послуг. Під час здійснення трудової діяльності претензій до відповідача, як фахівця, не надходило, роботодавець стабільно та регулярно здійснював оплату праці. У зв`язку з вагітністю ОСОБА_1 вирішила припинити трудові відносини, про що повідомила товариство, проте керівник компанії почав шантажувати її та не сплатив заробітну плату за серпень та вересень 2023 року, посилаючись на те, що вказані грошові кошти він витратить на пошук іншого найманого працівника.
30 вересня 2024 року представник Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ надіслав відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 183 т.2) Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки товариство робило замовлення на надання послуг у відповідача у спосіб, що зазначений у первинній позовній заяві, шляхом надання замовлення через мережу інтернет та перерахування коштів за послуги відповідача в якості передоплати за надані сервіси. Починаючи з червня 2023 року відповідач фактично припинив надавати послуги позивачу. Коли позивачем було виявлено факт того, що відповідач перестав надавати послуги, відповідач заявила, що вона припиняє співпрацю. За період, який позивач перестав отримувати надані послуги, були перераховані відповідачу на її осоистий рахунок у платіжній системі кошти у загальному розмірі 4 097,17 грн. На думку представника товариства, дані відносини є контрактними і базуються на цивільно-господарських засадах. Комерційне товариство ДіджиталРокетз ОУ є резидентом Естонської Республіки, не має жодних представництв, клієнтів чи сфер діяльності на території України. Послуги, які мав виконати відповідач, мають характер електронних послуг (розробка технічної документації) і відповідно до п. 186.2 ст. 186 Податкового кодексу України місцем постачання електронних послуг вважається місцезнаходження отримувача послуг. Вважає, що відносини, які відповідач хоче визнати трудовими, не можуть розглядатися за правилами трудового законодавства України. Крім того, зазначає про відсутність обгрунтування суми, яку відповідач вимагає стягнути з товариства.
15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 надіслала до суду відповідь на відзив Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ (на зустрічну позовну заяву. (а.с. 1 т.3) Просить відмовити в задоволенні позовних вимог Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 , посилаючись на обгрунтованість вимог позивача за зустрічним позовом. Заперечує проти закриття провадження у справі за зустрічним позовом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально розташовано в Голосіївському районі м. Києва.
23 жовтня 2024 року представник Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ надіслав заперечення на відповідь на відзив. (а.с. 18 т.3)
01 листопада 2024 року надійшли письмові пояснення представника відповідача ОСОБА_1 (а.с. 34 т.3)
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року позов Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ залишено без задоволення.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано трудовими правовідносини, що склалися між ОСОБА_1 та Комерційним товариством ДіджиталРокетз ОУ.
Стягнуто з Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ на користь ОСОБА_1 заробітну плату за серпень 2023 року та вересень 2023 року в розмірі 4 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 168 120 грн (42,03 грн х 4 000 дол. США), та судовий збір у розмірі 1747,54 грн.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, 20 лютого 2025 року адвокат Старенко І.І., який представляє інтереси Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, з огляду на те, що відповідач подав зустрічний позов у липні 2024 року, проте ухвали про прийняття цього позову до розгляду не існує, що є грубим процесуальним порушенням.
Також вказував, що судом першої інстанції, проігноровано заяву апелянта про закриття провадження щодо зустрічного позову, та як наслідок відсутність розгляду зави позивача позбавила його права на захист та вплинула на об`єктивність рішення, крім того є прямим порушенням принципу законності судового рішення.
Також як на підставу порушення судом першої інстанції норм процесуального права, представник апелянта посилався зокрема на те, що судом першої інстанції проігноровано клопотання апелянта про витребування оригіналів доказів, а також те, що судом не внесено оскаржуване рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги посилався також на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Так відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на ненадання доказів невиконання відповідачем свої зобов`язань. З цього приводу апелянт зазначає, що відповідач у своєму відзиві підтримав отримання коштів від апелянта та наявність правовідносин, та не заперечував, що апелянтом були перераховані кошти, які апелянт вимагає повернути у зв`язку з ненаданням відповідачем послуг апелянту.
Крім того, представник апелянта звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивачем до позовної заяви додано лист-вимогу, яким апелянт вимагає повернути кошти у зв`язку з ненаданням послуг, крім того позивачем було зроблено відповідно оплату, що не заперечується відповідачем. Апелянт не вбачає які докази мають ним надатися на підтвердження відсутності факту існування правовідносин, в той самий час, коли з характеру цих відносин саме відповідач має довести належними та допустимими доказами наявність подій, щодо виконання своїх обов`язків, а  не вимагати від позивача надавати докази відсутності події, оскільки подія, яка не відбувалася не породжує жодних належних і допустимих доказів.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилався також на те, що рішення суду першої інстанції базується на копіях електронних доказів, наявність яких ставиться під сумнів апелянтом. Зокрема оскаржуване рішення суду, щодо задоволення зустрічних позовних вимог відповідача базується на беззаперечному прийняті копій таких доказів: нотаріально посвідчений лист з пропозицією роботи від 11.02.2022 року перекладений з англійської на українську мову; копія технічного завдання № 1 до договору № 1702-2022 від 21.02.2022 року; копія відповіді про відмову прийняти виконану роботу від 02.10.2023 року; копія акту-передачі виконаних робіт (наданих послуг); додаткова угода до договору № 2023-23 від 19.06.2023 року; вимога про оплату заборгованості; претензія від товариства; договір про надання послуг № 1702-2022; позиція з приводу завершення досудового процесу; повторне повідомлення про розірвання договору. 
Натомість позивач у своєму клопотання про витребування оригіналів електронних доказів від 30.09.2024 року заявляв, що має сумніви щодо правдивості поданих паперових копій документів і необхідності дослідження судом оригіналів цих доказів. Однак суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 6 ст. 95 ЦПК України, не тільки порушив вимогу ЦПК України що такі докази не можуть братись до уваги, а взагалі не розглянув клопотання апелянта про витребування оригіналів вищезазначених доказів, що на переконання апелянт є беззаперечною підставою для скасування рішення.
Також вважає, що зустрічний позов розглянуто судом першої інстанції всупереч діючому законодавству, з огляду на те, що рішенням суду були визнані правовідносини трудовими, не можуть розглядатися за правилами трудового законодавства України, оскільки ці послуги надавались позивачу, який знаходиться на території Естонської республіки та є резидентом Естонської республіки і у випадку, якщо відповідач хоче визнати ці відносини трудовими, то відповідно до ст. 52 ЗУ «Про міжнародне приватне право» має керуватися трудовим законодавством місцезнаходження позивача (Таллінн, Естонська Республіка). Також жодної підстави врегульовувати ці відносини як трудові, відповідно до українського законодавства, відповідно до вичерпного переліку випадків, переліченого у ст. 53 ЗУ «Про міжнародне приватне право». Тому представник апелянта вважає, що питання визнання відносин між позивачем та відповідачем трудовими мало розглядатися відповідними судовими органами Естонської Республіки в місті Таллінн за естонським, а не українським законодавством.
15 травня 2025 року через підсистему Електронний суд та в подальшому 19 травня 2025 року на поштову адресу до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (ідентичного змісту) від представника ОСОБА_1 - адвоката Дулі Тетяни Володимирівни, в якій просила рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
20 серпня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення від представника ОСОБА_1 - адвоката Дуля Т.В..
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Комерційного підприємства ДіджиталРокетз ОУ до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що в матеріалах справи міститься лист з пропозицією роботи від 11.02.2022 року, яким передбачені обов`язки працівника, які мають посадовий характер та регулюють процес праці, цілі на перший місяць випробовувального терміну та строк такого терміну 2 місяці, винагорода, умови роботи. (а.с. 68 т.2) З урахуванням наведених обов`язків, передбачених листом з пропозицією роботи, вбачається саме характер трудових відносин, а не цивільно-правових, оскільки дані обов`язки мають посадовий характер та передбачають процес праці, а не кінцевий результат.
Згідно виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 , останній позивач щомісяця перераховував обумовлену між ними суму коштів. (а.с. 81 т.2)
На думку суду першої інстанції, переписка між сторонами у справі свідчить, що відповідач адаптовувала працівників до роботи. Технічним завданням № 1 до договору №1702-2022 від 21.02.2022 року встановлено обсяг робіт, який необхідно було виконати відповідачу. Дані роботи носили систематичний характер та за них систематично сплачувалася заробітна плата. (а.с. 84 т.1)
Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ про стягнення з ОСОБА_1 отриманих нею в якості оплати за надання послуг 4 097,17 доларів США, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань за цивільно-правовим договором.
Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до Комерційного підприємства ДіджиталРокетз, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 надіслала товариству акт прийому-передачі виконаих робіт (наданих послуг), проте 02.10.2023 року товариство відмовилося від підписання вказаного акту, зазначивши, що вона не надала повного обсягу послуг відповідно до домовленості між сторонами. (а.с. 87, 99 т.1)
Таким чином, фактичним припиненням трудової діяльності ОСОБА_1 у Комерційному товаристві ДіджиталРокетз є вересень 2023 року включно.
Відсутність оплати за серпень 2023 року та вересень 2023 року підтверджується відсутністю нарахувань від товариства банківською випискою, наданою відповідачем. Згідно розрахунку ОСОБА_1 заборгованість товариства становить за серпень 2023 року - 2000 доларів США та за вересень 2023 року у розмірі 2000 доларів США.
За наслідками судового розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість доводів ОСОБА_1 щодо фактичного припинення трудової діяльності ОСОБА_1 у Комерційному товаристві ДіджиталРокетз у вересні 2023 року включно, тому у роботодавця виник обов`язок сплатити ОСОБА_1 всі належні при звільненні їй кошти.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції вважав необхідним задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 , у зв`язку чим визнати трудовими правовідносини, що виникли між сторонами у справі, та стягнути з Комерційного товариства ДіджиталРокетз заробітну плату за серпень 2023 року та вересень 2023 року в розмірі 4 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 168 120 грн (42,03 грн. х 4000 дол. США).
Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Встановлено, що 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 отримала від Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ лист з пропозицією роботи між сторонами (а.с. 68 т.1), яким передбачені обов`язки останньої, зокрема співпрацювати з том-менеджментом для формування бачення, місії та культури компанії, розробляти стратегію відділу по роботі з персоналом на основі цілей компанії, ставити чіткі завдання для розробки та реалізації стратегічних планів, відстежувати прогрес у досягненні цілей та реалізації планів, оцінювати якість результатів роботи HR-команди та працювати над покращенням якості роботи HR-департаменту, збирати та відстежувати ключові HR-метрики (коефіцієнт відтоку, коефіцієнт залучення, LTV, коефіцієнт утримання, еNPS) та працювати над покращення HRметрик, розробляти та впроваджувати політику компанії у сфері управління персоналом, розробляти та підтримувати процес внутрішньої комунікації компанії, розробляти, формалізувати (описувати), впроваджувати та підтримувати в актуальному стані всі HR-процеси, ввиступати у ролі консультанта для менеджерів та персоналу щодо політик та процедур, створювати та підтримувати внутрішні HR-системи та бази даних, створювати відповідно організаційну структуру відділу управлінням персоналом, управляти кадровими процесами у відділ управління персоналом (найм, розвиток персоналом), підтримувати команди HR в управлінні питаннями, пов`язаними з людьми, забезпечуючи відповідні процеси, якісну комунікацію та безперервну підтримку виконання завдань, планувати та управляти бюджетом HR команди, створювати детальні звіти про витрати на персонал для аналізу роботи відділу кадрів з точки зору економічної доцільності, обслуговувати запити співробітників та надавати підтримку у будь-яких питаннях.
Також у листі передбачена винагорода у розмірі 1 700 доларів США на місяць у період випробувального терміну та 2000 доларів США на місяць після випробовувального терміну. Крім того компанія покриває податки ФОП (податок на прибуток за фіксованою ставкою та стандартні платежі (єдиний соціальний внесок)). Форма співпраці індивідуальний підприємець. Для віддалених позицій ФОП відкривається з першого дня співпраці. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона умови пропозиції не виконала ФОП не відновлювала.
Передбачені умови роботи, зокрема гнучкий 8-годинний робочий день з можливістю самостійно координувати його початок та закінчення, попередньо узгодивши з компанією. Оплачувані відпускні (18 робочих днів). Такі відпускні можливі після 6 місяців безперервної співпраці. Компенсація лікарняних (до 25 робочих днів без лікарняного листа). Можливість перегляду розміру винагороди кожні півроку у разі успішного досягнення поставлених цілей (PDP). Можливість вивчення англійської мови в групі з викладачем (після проходження випробувального терміну). Компенсація витрат на відвідування оздоровчих/спортивних центрів (до 30 доларів на місяць, після проходження випробувального терміну.
Встановлено, що Комерційним товариством ДіджиталРокетз ОУ були перераховані ОСОБА_1 на її особистий рахунок у платіжній системі кошти у розмірі 1 941,73 доларів США 04 липня 2023 року та 2 155,44 доларів США 02 серпня 2023 року, всього на загальну суму 4 097,17 доларів США. (а.с 3 т.1)
31 серпня 2023 року ОСОБА_1 надіслала товариству акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), проте 02.10.2023 року товариство відмовилося від підписання вказаного акту, зазначивши, що остання не надала повного обсягу послуг відповідно до домовленості між сторонами. (а.с. 87, 99 т.1)
13 жовтня 2023 року позивач надіслав відповідачу лист-вимогу, в якому повідомив про необхідність передачі всіх кінцевих результатів, замовлених позивачем послуг у строк до 01.11.2023 року. У разі непередавання результатів, просив повернути оплату у розмірі 4 097,17 доларів США.
В той же день, ОСОБА_1 надіслала позивачу відповідь на вимогу, де зазначила про її неправомірність та те, що вимога виходить за рамки технічного завдання, наданого відповідачу.
Згідно довідки №84/113 для призначення та виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину. (а.с. 61 т.1)
Звертаючись у суд з даним позовом, Комерційне товариство ДіджиталРокетз ОУ просило стягнути з ОСОБА_1 отримані нею в якості оплати за надання послуг 4 097,17 доларів США, оскільки остання не виконала взяті на себе зобов`язання. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами існували цивільно-правові відносини.
На підтвердження позовних вимог Комерційне товариство ДіджиталРокетз ОУ посилається на довідку платіжної системи з даними про отримання ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 4 097,17 доларів США. (а.с.4-5 т.1)
Також позивач надав технічне завдання від 31.08.2023 року (а.с. 6 т.1), яким встановлено обсяг робіт, що необхідно було виконати відповідачу, та претензію від 13.10.2023 року. (а.с. 8 т.1)
Заперечуючи проти позовних вимог Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ, ОСОБА_1 зазначає, що протягом 2022 - 2023 року сторони у справі перебували у трудових правовідносинах, які були оформлені на вимогу товариства шляхом підписання договору про надання послуг. Під час здійснення трудової діяльності претензій до відповідача, як фахівця, не надходило, роботодавець стабільно та регулярно здійснював оплату праці.
Зокрема посилалась на лист з пропозицією роботи від 11.02.2022 року, яким передбачені обов`язки працівника, які мають посадовий характер та регулюють процес праці, цілі на перший місяць випробовувального терміну та строк такого терміну 2 місяці, винагорода, умови роботи. (а.с. 27-29 т.2)
Згідно виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 , останній позивач щомісяця перераховував обумовлену між ними суму коштів. (а.с. 40-42 т.2)
В матеріалах справи міститься переписка між сторонами у справі, з якої вбачається, що відповідач адаптовувала працівників до роботи.
Технічним завданням № 1 до договору №1702-2022 від 21.02.2022 р. встановлено обсяг робіт, який необхідно було виконати відповідачу. Зазначає, що дані роботи носили систематичний характер та за них систематично сплачувалася плата.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.
Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині залишення позову Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ без задоволення, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань за цивільно-правовим договором.
Доводи апеляційної скарги про те, що надані відповідачкою ОСОБА_1 докази в суді першої інстанції не є належними доказами у справі, оскільки вважає, що документи надані відповідачкою зроблені нею власноручно з метою введення суду в оману суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки надані відповідачкою є належними у відповідності до цивільно-процесуальних норм та подані останньою на спростування заявлених Комерційним товариством ДіджиталРокетз ОУ позовних вимог.
Що стосується вирішення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ про визнання правовідносин трудовими та стягнення суми, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ визначає Закон України «Про міжнародне приватне право», який встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).
У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.
Таким чином, суди, вирішуючи питання про належність справи до їх компетенції, зобов`язані з`ясувати, в судах якої країни відповідно до міжнародних зобов`язань України підлягає розгляду справа з міжнародним елементом.
Лише у разі, якщо спір підлягає вирішенню в судах України, підсудність справи визначається за правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.
Відповідно до ст. 8 КЗпП України трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право».
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про міжнародне приватне право» до трудових відносин застосовується право держави, у якій виконується робота, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ст. 53 Закону України «Про міжнародне приватне право» трудові відносини громадян України, які працюють за кордоном, регулюються правом України в разі, якщо:
1) громадяни України працюють у закордонних дипломатичних установах України;
2) громадяни України уклали з роботодавцями - фізичними або юридичними особами України трудові договори про виконання роботи за кордоном, у тому числі в їх відокремлених підрозділах, якщо це не суперечить законодавству держави, на території якої виконується робота;
3) це передбачено законом або міжнародним договором України.
Послуги, які мав виконати відповідач, мають характер електронних послуг (розробка технічної документації) і відповідно до п. 186.2 ст. 186 Податкового кодексу України місцем постачання електронних послуг вважається місцезнаходження отримувача послуг. Відносини, які відповідач хоче визнати трудовими, не можуть розглядатися за правилами трудового законодавства України.
Суд першої інстанції не звернув уваги на це та не розглянув заяву позивача за первісним позовом Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ про закриття провадження у частині зустрічного позову, які були висвітлені у відзиву на зустрічну позову заяву (а.с. 183-191 том 2).
Встановлено, що позивач за первісним позовом Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ є резидентом Естонської республіки.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відносини, які склались між Комерційним товариством ДіджиталРокетз ОУ та ОСОБА_1 , не можуть розглядатися за правилами трудового законодавства України, оскільки послуги надавалися позивачу, який знаходиться на території Естонської республіки та є резидентом Естонської республіки, та у випадку якщо відповідачка ОСОБА_1 вважає, що ці відносини трудовими, тому відповідно до ст. 52 ЗУ «Про міжнародне приватне право» має керуватися трудовим законодавством місцезнаходження позивача (Таллінн, Естонська Республіка).
Питання про визнання відносин між позивачем та відповідачем трудовими мало розглядатися відповідними судовими органами Естонської Республіки в місті Таллінн за естонським, а не українським законодавством.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що зустрічна позовна заява не підсудна та не може бути розглянута судами України, оскільки вказане суперечить вимогам Закону України «Про міжнародне приватне право».
Суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково розглянув зустрічну позовну заяву по суті.
Доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли заслуговують на увагу.
Відповідно до пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині і закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Комерційного товариства ДіджиталРокетз про визнання правовідносин трудовими та стягнення суми, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376, 377 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Старенка Іллі Ігоровича, який представляє інтереси Комерційного товариства ДіджиталРокетз задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 до Комерційного товариства ДіджиталРокетз про визнання правовідносин трудовими та стягнення суми скасувати.
Закрити провадження у справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Комерційного товариства ДіджиталРокетз про визнання правовідносин трудовими та стягнення суми.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено «10» вересня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                 Л.П. Сушко

Судді                                                                                       Є.В. Болотов

                                                                                                 С.Г. Музичко