КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Кафідова О.В.
22-ц/824/12618/2025             
                                      
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
         м. Київ                                                                                             Справа № 756/115/25
 
07 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Кафідової О.В.
суддів                       - Оніщука М.І.
                                  - Шебуєвої В.А.
розглянувши впорядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - Ковбаснюк Вероніки Вікторівни на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Чіркова Г.Є. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
в с т а н о в и в:
 
У січні 2025 року представник АТ «Страхова компанія «Країна» звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1  про відшкодування шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 09 лютого 2022 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування. 
Зазначає, що 27.05.2022 о 10:08 у м. Києві на вул. Олени Теліги 27 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «NISSAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу PEUGEOT, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Вказує на те, що внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року по справі № 761/10153/22, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
На підставі заяви про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, позивач здійснив виплати страхового відшкодування у розмірі 10 851,65 грн. 
Вказує на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована. 
З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача на користь позивача завнані збитки в порядку регресу в розмірі 10 851,65 грн. 
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року позовну заяву АТ «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди передано за територіальною підсутністю до Вишгородського районного суду Київської області.
Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Дата складання повного тексту рішення зазначена 12 травня 2025 року.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06 травня 2025 року, було оприлюднене в реєстрі 14 травня 2025 року.
Не погоджуючись з заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06 травня 2025 року, 03 червня 2025 року представник позивача АТ «Страхова компанія «Країна» - Ковбаснюк В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи.
Зазначає, що на момент настання ДТП транспортний засіб PEUGEOT, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував відповідач не було забезпечено полісом обов`язкового страхування внаслідок чого позивач звернувся з позовом до безпосереднього винуватця ДТП.
Вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що при відсутності договору ОСЦПВ у винуватця ДТП страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону № 1961-IV прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 травня 2022 року о 10 год. 08 хв. по вул. Олени Теліги, 27 в м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Пежо д.н.з. НОМЕР_3 , при перестроюванні не надав дорогу автомобілю Ніссан д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив з вказаним автомобілем зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року у справі 761/10153/22, яка набрала законної сили, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за викладених вище обставин.
Як вбачається із матеріалів справи власником транспортного засобу Ніссан д.н.з. НОМЕР_4 є ОСОБА_2 
09 лютого 2022 року між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспортну №RZ-208083290, предметом якого є страхування транспортного засобу Ніссан д.н.з. НОМЕР_4 є ОСОБА_2 .
Відповідач на момент вчинення ДТП чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ОСЦПВ) на транспортний засіб Peugeot НОМЕР_3 станом на 27 травня 2022 року не мав та свою цивільно-правову відповідальність згідно вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на момент виникнення страхового випадку не застрахував.
Відповідно до рахунку ФОП ОСОБА_3 №Сч-У-207 від 02 липня 2022 року та страхового акту АТ «СК «Країна» №30/68694/2.1.5.1 від 23 серпня 2022 року, вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 71 670 грн.
Згідно платіжного доручення №9804 від 23 серпня 2022 року, АТ «СК «Країна» сплатило на рахунок ФОП ОСОБА_3 71 370 грн., призначення платежу - страхове відшкодування по страховому акту №30/68694/2.1.5.1 від 23 серпня 2022 року.
14 жовтня 2022 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію №68694/ІНС на суму 10 851 грн. 65 коп. з вимогою добровільно відшкодувати завдані ним збитки в дорожньо-транспортній пригоді від 27 травня 2022 року.
Відмовляючи у задоволенні позову АТ «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, суд першої інстанції посилався на те, що матеріали справи не містять і позивачем не надано належні, допустимі і достатні докази здійснення МТСБУ будь-якого відшкодування на користь позивача.
Зокрема, позивачем не надано: копії рішення МТСБУ про виплату; платіжне доручення або інший документ, що підтверджує перерахування грошових коштів, тощо.Сума відшкодування МТСБУ, яка нарахована і виплачена на користь позивача згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону в матеріалах справи не визначена і є недоведеною. Обставини нарахування суми відшкодування, яке не охоплюється виплатою МТСБУ, і підлягає покладанню на відповідача по справі, є необґрунтованими. Також суд першої інстанції зазначив, що одна лише копія претензії позивача направлена на адресу відповідача, №68694/ІНС від 14 жовтня 2022 року із зазначенням в ній суми в розмірі 10 851 грн. 65 коп., про те, що саме на неї перейшло право вимоги до страхувальника, без наявності в справі будь-яких доказів здійснення виплат від МТСБУ, не є належним, допустимим та достатнім доказом при вирішенні цієї справи для задоволення позову АТ «СК «Країна».
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Апеляційним судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія  ОСОБА_1  (винуватця ДТП) на момент ДТП застрахована не була, і в матеріалах справи відсутні докази, що сам водій належить до пільгової категорії осіб, визначених пунктом 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
При цьому МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. У таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування (пункт 41.3 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Таким чином, за наявності договору добровільного страхування страхувальник (потерпілий) може отримати страхове відшкодування від свого страховика за договором добровільного страхування. При цьому МТСБУ відшкодовує потерпілому частину шкоди, яка не компенсована за договором добровільного страхування, у разі якщо винуватець ДТП (власник транспортного засобу) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
При відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №554/5837/15-ц).
У справі, що переглядається, встановлено, що за договором добровільного страхування, що є іншим видом страхування, потерпілий отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля від позивача (страховика).
Заподіяння потерпілому шкоди внаслідок винних дій водія у ДТП стало підставою для виникнення деліктного зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди, відшкодувати заподіяну шкоду. Водночас така ДТП є підставою для виникнення зобов`язання згідно з договором добровільного страхування, в якому потерпілий має право вимоги до страховика (позивач).
Суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не врахував зазначені вище обставини та дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що позовні вимоги АТ «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1  про відшкодування шкодипідлягають задоволенню.
Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги представника позивача, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, не дослідив та не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, тим самим не встановив дійсний обсяг відповідальності відповідача.
Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це, відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по задоволення позовних вимог
Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог -  частина 1 статті 141 ЦПК України.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.
При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
При поданні апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн. 
З урахуванням того, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції позову підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 056,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - Ковбаснюк Вероніки Вікторівнизадовольнити.
Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (ЄДРПОУ 20842474) матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 10 851,65 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (ЄДРПОУ 20842474)судові витрати, що складаються із судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Головуючий                                       Судді: