ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 вересня 2025року
м. Київ
справа № 713/2740/23
провадження № 51-309 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                           ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                               ОСОБА_5 ,
захисника                               ОСОБА_6 
у режимі відеоконференції
засудженого                           ОСОБА_7 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 липня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023262060000136, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вижницького районного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за:
-                  ч. 1 ст. 307 КК України (незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропної речовини) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
-                  ч. 2 ст. 307 КК України (незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропної речовини, вчинений повторно) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років  6 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла;
-                  ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців із конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла.
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишено без змін. 
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, всупереч вимогам  Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995року із наступними змінами і доповненнями, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та контролю за їх обігом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2000 року, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки збував особі із зміненими анкетними даними ОСОБА_8 психотропні речовини, а саме:
-                  12 березня 2023 року, приблизно о 14:20 год по вул. Вижницькій у смт Берегомет Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_7 незаконно збув  ОСОБА_8 психотропну речовину - амфетамін за грошові кошти у розмірі 1000 грн, яку він раніше незаконно придбав та зберігав з метою збуту при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах; 
-                  30 квітня 2023 року, приблизно о 16:20 год по вул. Вижницькій у смт Берегомет Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_7 повторно незаконно збув  ОСОБА_8 психотропну речовину - амфетамін за грошові кошти у розмірі 1000 грн, яку він раніше незаконно придбав та зберігав з метою збуту при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах; 
-                  27 травня 2023 року, приблизно о 17:35 год по вул. Вижницькій у смт Берегомет Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_7 повторно незаконно збув  ОСОБА_8 психотропну речовину - амфетамін за грошові кошти у розмірі 1000 грн, яку він раніше незаконно придбав та зберігав з метою збуту при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах; 
Крім того, 27 травня 2023 року, під час невідкладного обшуку автомобіля «Mercedes-Benz 308D», яким керував  ОСОБА_7 , працівниками поліції було виявлено та вилучено прозорий зіп-пакет з порошкоподібною речовино білого кольору, що містить в своєму складі особливо-небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0, 7784 г, яку засуджений раніше придбав та зберігав без мети збуту.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_7 з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпання можливості їх отримання. Зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та невірну, на його думку, оцінку доказів у кримінальному провадженні, при цьому надає власну. Стверджує, що вирок місцевого суду не відповідає положенням статей 370, 374 КПК України. Зазначає, що апеляційний суд обґрунтував своє рішення доказами, які не були ним безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, та які здобуті з порушенням права обвинуваченого на захист. Вказує на порушення права на захист засудженого ОСОБА_7 під час його затримання та проведення обшуку автомобіля, оскільки відповідні права йому не були роз`яснені, а повідомлення центру надання безоплатної правової допомоги відбулось вже після проведення обшуку, попри численні повідомлення останнього про намір мати захисника ОСОБА_9 . Стверджує, що в цьому кримінальному провадженні має місце провокація злочину зі сторони правоохоронних органів, оскільки нібито свідок ОСОБА_8 за власною ініціативою звернулась до правоохоронних органів з метою викрити ОСОБА_7 . Стверджує, що суд апеляційної інстанції приймаючи рішення не дотримався критерію доведення винуватості поза розумним сумнівом, у зв`язку з цим ухвала апеляційного суду також не відповідає вимогам статей 370, 412, 419 КПК України.
Під час касаційного розгляду захисник підтримав подану касаційну скаргу та зазначав, що є підстави для скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпання можливості їх отримання.
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченні на касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , прокурором зазначено про безпідставність наведених в ній доводів. Прокурор вказує, що рішення судів попередніх інстанцій є законними, вмотивованими та обґрунтованими. Будь-яких порушень кримінального процесуального закону не відбулось, а провокацію вчинення злочину з боку правоохоронних органів заперечив.
Під час касаційного розгляду засуджений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника, висловив думку про необхідність задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_6 . Повідомив про деталі, за яких було вчинено кримінальні правопорушення.
Прокурор ОСОБА_5 під час касаційного розгляду, вважала за необхідне касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Мотиви Суду
Положенням ч. 1 ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 цього Кодексу. Можливість скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) чинним законом не передбачена.
Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом, тобто сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Захисник ОСОБА_6 у своїй касаційній скарзі вказує на недоведеність, на його думку, винуватості засудженого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, та використання судом для обґрунтування своїх висновків недопустимих доказів.
Проте зазначені доводи захисника не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. 
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів констатує, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають наведеним вимогам закону.
Під час перегляду оскаржуваних рішень судом касаційної інстанції у межах передбачених законом повноважень не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків судів про винуватість  ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено. Ці висновки підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні й безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.
Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення.
Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними колегія суддів знаходить обґрунтованими.
Місцевий суд належним чином вирішив питання допустимості всіх доказів у провадженні. Дотримуючись положень ст. 94 КПК України, оцінив докази в їх сукупності, детально виклав їх у вироку, встановив, що вони є взаємоузгодженими, належними та допустимими, доповнюють один одного і дійшов обґрунтованого переконання про те, що винуватість ОСОБА_7 доведена поза розумним сумнівом.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, з додержанням вимог ст. 23 КПК України та на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими в їх взаємозв`язку відповідно до ст. 94 КПК України.
Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, суд першої інстанції обґрунтував показаннями свідка ОСОБА_8 , яка була залучена працівниками правоохоронних органів до оперативної закупки психотропної речовини - амфетаміну у ОСОБА_7 ; свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які були понятими при огляді коштів для оперативної закупки, а свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - при огляді психотропної речовини, яка була видана оперативним закупником.
Крім того, як обґрунтовано зазначив місцевий суд, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України також підтверджується даними, які містяться у: протоколах огляду грошей до початку проведення оперативної закупки від 12 березня 2023 року, 30 квітня 2023 року, 27 травня 2023 року, відповідно, згідно якого вручено ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 грн, 1000 грн, 1000 грн, відповідно; у протоколах добровільної видачі після проведення оперативної закупки від 12 березня 2023 року, 30 квітня 2023 року, 27 травня 2023 року, відповідно, ОСОБА_8 добровільно видала працівникам поліції згортки з фольги (загалом 6 згортків), які придбала у громадянина ОСОБА_7 ; висновків експертів: № СЕ-19/126-23/2367-НЗПРАП від 27 березня 2023 року, відповідно до якого у наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору, яку ОСОБА_8  придбала у ОСОБА_7 , виявлено психотропну речовину - амфетамін, обіг якої обмежено, масою 0,3991 г; № СЕ-19/126-23/4119-НЗПРАП від 17 травня 2023 року, відповідно до якого у наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору, яку ОСОБА_8 придбала у ОСОБА_7 , виявлено психотропну речовину - амфетамін, обіг якої обмежено, масою 0,3656 г; № СЕ-19/126-23/4703-НЗПРАП від 14 липня 2023 року, відповідно до якого у наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору, яку ОСОБА_8   придбала у ОСОБА_7 , виявлено психотропну речовину - амфетамін, обіг якої обмежено, масою 0,371 г; № СЕ-19/126-23/4702-НЗПРАП від 31 липня 2023 року, відповідно до якого у наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору, яку було виявлено під час санкціонованого обшуку автомобіля, яким керував ОСОБА_7 , виявлено особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, загальною масою 0,7784 г та ін.
Крім того, місцевий суд дав належну оцінку, зокрема, клопотанням щодо надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які тимчасово обмежують права фізичної особи; ухвал слідчого судді Хмельницького апеляційного суду від 23 лютого 2023 року, 11 квітня 2023 року, 23 травня 2023 року; дорученні на проведення слідчих дій; постановах про проведення контролю за вчиненням злочину; протоколу про результати проведення НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.
Будь-яких підстав ставити під сумнів показання свідків, які підтверджуються іншими об`єктивними доказами у кримінальному провадженні, колегією суддів не встановлено. Не наведено таких підстав і захисником в касаційній скарзі.
Вирок суду належним чином умотивований і відповідає вимогам ст. 374 КПКУкраїни. У ньому вказано формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень, диспозиції статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких засудженого визнано винуватим, та об`єктивні докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК Українидав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , які є аналогічними за змістом доводам касаційної скарги, та обґрунтовано визнав їх неспроможними. 
З наведеними в ухвалі апеляційного суду висновками погоджується й колегія суддів касаційного суду. 
З огляду на те, що доводи в касаційній скарзі захисника висновків судів першої та апеляційної інстанцій також не спростовують та фактично зводяться до переоцінки доказів і встановлених у справі фактичних обставин, а тому на підставі ст. 433 КПК України не можуть бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.
Доводи касаційної скарги захисника щодо визнання недопустимими доказами отриманих в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_7 та похідних від них даних, з точку зору дотримання вимог кримінального процесуального закону при їх одержанні та використанні, є безпідставними, оскільки такий факт не знайшов свого підтвердження в результаті перевірки обставин кримінального провадження та дослідження доказів як судом першої інстанції так і апеляційним судом. 
Зіставивши й оцінивши з точки зору належності, допустимості та достатності зібрані у кримінальному провадженні докази, апеляційний суд дійшов вмотивованого висновку, що їх сукупність у взаємозв`язку доводить винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та необхідність кваліфікації його дій саме за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.
Перевіряючи доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо провокації злочину щодо ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку, що у матеріалах кримінального провадження відсутні ознаки, притаманні провокації злочину правоохоронними органами, а саме спонукання до вчинення злочину.
Як місцевим судом, так і судом апеляційної інстанції, не встановлено ознак, притаманних провокації злочину, у діях правоохоронних органів та ОСОБА_8 , яка діяла під контролем правоохоронних органів як особа, залучена до проведення НСРД.
Як вбачається із положень, викладених ЄСПЛ у рішенні від 05 лютого 2008 року в справі «Раманаускас проти Литви» встановлено підбурювання з боку поліції, яке має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, на підставі досліджених доказів під час судового розгляду, дійшов правильного висновку про відсутність примушування чи схиляння з боку правоохоронних органів ОСОБА_7 до конкретного варіанту поведінки, а отже і провокації злочину та фальсифікування доказів. Крім того, колегія суддів наголошує, що і сам засуджений ОСОБА_7 під час судових засідань визнавав факт збуту психотропної речовини свідку ОСОБА_8 , одночасно з цим засуджував свою протиправну поведінку.
У підсумку, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій, оцінивши в сукупності всі докази у кримінальному провадженні, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими і в сукупності доповнюють один одного, дійшли обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, досліджених в суді апеляційної інстанції, можливо дійти висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінальних правопорушень, щодо яких їй пред`явлено обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК Україниособі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. 
На думку колегії суддів, призначене покарання ОСОБА_7 є обґрунтованим та за своїм видом і розміром відповідає вимогам статтям 50, 65 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування судових рішень чи їх зміну, не встановлено.
За таких обставин, касаційна скарга захисника ОСОБА_17 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 липня 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_18 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                              ОСОБА_3