ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/17367/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 жовтня 2025 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Грибан І.О., Кузьмишиної О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2024 року до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення  Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 07 листопада 2023 року № 263040013019 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком ОСОБА_1 ;
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «АЗОТ» з 12.07.1994 р. по 31.12.2004 р. (10 років 05 місяців 20 днів), з 12.06.2014 р. по 16.12.2014 р. (0 років 06 місяців 05 днів), з 01.04.2015 р. по 31.08.2016 p. (1 років 05 місяців 0 днів), з 06.03.2017 р. по 29.10.2017 р. (0 років 07 місяців 23 днів), з 16.02.2018 р. по 31.07.2018 р. (0 років 05 місяців 16 днів) та з 17.09.2018 р. по 10.03.2019 р. (0 років 05 місяців 24 днів), повторно розглянути заяву про призначення пільгової пенсії за Списком №1 від 07.11.2023 р. та призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» під 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «АЗОТ».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 263040013019 Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 07 листопада 2023 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «АЗОТ» з 12.07.1994 р. по 31.12.2004 р. (10 років 05 місяців 20 днів), з 12.06.2014 р. по 16.12.2014 р. (0 років 06 місяців 05 днів), з 01.04.2015 р. по 31.08.2016 p. (1 років 05 місяців 0 днів), з 06.03.2017 р. по 29.10.2017 р. (0 років 07 місяців 23 днів), з 16.02.2018 р. по 31.07.2018 р. (0 років 05 місяців 16 днів) та з 17.09.2018 р. по 10.03.2019 р. (0 років 05 місяців 24 днів).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії за Списком №1 від 07.11.2023 р. та призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» під 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з неповним та невірним з`ясуванням фактичних обставин справи, порушенням норм матеріального права.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2025 року та від 11 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.10.2023 звернулась до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Рішенням № 263040013019 від 07.11.2023 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням позивачем пільгового пенсійного віку (50 років). Крім того, у рішенні Пенсійний фонд вказав, що можливо врахувати до пільгового стажу періоди роботи з 01.01.1998 по 26.07.1998 та з 01.01.1999 по 31.12.2004 в разі прийняття позитивного рішення Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки підприємство, в якому працювала заявниця, ліквідоване.
Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 після досягнення ним віку 45 років.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
У пункті 5 Рішення №8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років (статті 12 згаданого Закону).
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Пунктом "а" частини 1 статті 13 Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII), в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визначалось, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015, пункт "а" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII викладено в наступній редакції:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах."
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII вирішено, зокрема: визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 резолютивної частини Рішення).
Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах (пункт 3 резолютивної частини Рішення).
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України  від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
З наведеного вбачається, що умовами призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 для жінок є досягнення 45 років, стаж роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Станом на дату звернення до пенсійного органу вік позивача становив 48 років 04 місяці 20 днів.
За таких обставин, враховуючи приписи пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, висновки апелянта про те, що позивач не досяг віку, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників не можна визнати обґрунтованими.
Водночас, право на пенсію за віком на пільгових умовах пов`язане не лише з досягненням особою певного віком, а також з тривалістю загального та спеціального страхового стажу.
Відповідно до наданих розрахунків, визнаний відповідачем загальний страховий стаж позивача складає 29 років 5 місяців 26 днів, пільговий стаж становить 13 років 7 місяців 21 день (а.с.16). 
За доводами апеляційної скарги, до пільгового стажу позивача за Списком № 1 не враховано періоди роботи з 01.01.1998 по 26.07.1998 та з 01.01.1997 по 31.12.2004 згідно пільгової довідки №08/Д від 06.06.2022, оскільки в довідці невірно зазначено посилання на Постанову Кабінету Міністрів. 
У контексті означеного судова колегія враховує відсутність наведених висновків за змістом оскаржуваного рішення № 263040013019, оскільки єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за Списком № 1 слугувало недосягнення нею пільгового пенсійного віку - 50 років (а.с.15).

Крім того, наявність пільгової довідки №08/Д від 06.06.2022 матеріалами справи не підтверджується.
У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.
Відповідно доводи апелянта в даній частині судова колегія відхиляє за безпідставністю.
Побічно, судова колегія враховує суперечність доводів апелянта фактичним обставинам справи, зокрема останній вказує про загальний страховий стаж позивача - 42 роки 5 місяців 24 дні, та неврахування періодів роботи з 01.01.1997 по 31.12.2004.
Щодо вимоги про надання довідки про пільговий стаж встановленого зразка, судова колегія враховує наступне. 
Згідно положень пункту 1 Порядку №637 (у відповідній редакції) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до вимог пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.
Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.
Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, зміст наведених правових норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо.
Як вбачається зі змісту спірного рішення № 263040013019  та доводів апелянта, зауваження до трудової  книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 27.02.1995 відсутні.
Відтак, встановивши, що за записами трудової книжки, позивач дійсно працював на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «АЗОТ» у спірні періоди за професією і виконуваною роботою, яка містяться у Списку №1, врахувавши відсутність заперечень пенсійного органу щодо безпосередньої його зайнятості на цих роботах повний робочий день, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що позивач має право на зарахування періоду такої роботи до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, й, як наслідок, про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві у призначенні ОСОБА_1 відповідної пенсії.
В контексті наведеного та доводів Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, покладених ним в основу своїх заперечень проти задоволення даного позову, суд апеляційної інстанції також враховує, що за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, апелянт, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача пільгового стажу, що дає право на пенсію за пунктом першим частини другої статті 114 Закону №1058-IV, враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав право на звернення до підприємства, на якому працювала особа, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, проте доказів вчинення таких дій суб`єктом владних повноважень у ході судового розгляду надано не було, як і не доведено відсутності у трудовій книжці ОСОБА_1 , яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, відповідних записів чи наявність неточностей. 
Підставою ж для відмови позивачу у призначенні виду пенсії, передбаченої пунктом першим частини другої статті 114 Закону №1058-IV, відповідач також вказав відсутність уточнюючих довідок, що, однак, не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 160/18173/23.
У частині висновків апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду судова колегія врахувала, що спірне рішення прийнято 07 листопада 2023 року, адміністративний позов направлено до суду 01 грудня 2023 року (а.с.27), що відповідно спростовує його висновки про пропуск шестимісячного строку звернення до суду.
Судова колегія також враховує відсутність заперечень апелянта щодо зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «АЗОТ» з 12.07.1994 р. по 31.12.2004 р. (10 років 05 місяців 20 днів), з 12.06.2014 р. по 16.12.2014 р. (0 років 06 місяців 05 днів), з 01.04.2015 р. по 31.08.2016 p. (1 років 05 місяців 0 днів), з 06.03.2017 р. по 29.10.2017 р. (0 років 07 місяців 23 днів), з 16.02.2018 р. по 31.07.2018 р. (0 років 05 місяців 16 днів) та з 17.09.2018 р. по 10.03.2019 р. (0 років 05 місяців 24 днів).
Поряд з цим, частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, законодавець чітко окреслив межі апеляційного перегляду, дозволивши перегляд справи лише у межах тих доводів і вимог, які обґрунтовані у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
На підставі вищенаведеного у сукупності, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не спростовують висновків суду першої інстанції, суперечать фактичним обставинам справи, відтак не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року - без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач:                                            В.Ю. Ключкович

Судді:                                                                    І.О. Грибан 

                                                                                  О.М. Кузьмишина