ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року	Львів	Справа № 465/4652/25 пров. № А/857/26777/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                         Хобор Р.Б.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Шавеля Р.М., 
з участю секретаря судового засідання          Слободян І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 11 червня 2025 року, ухвалене суддею Кушнір Б.Б. в м. Львові у справі № 465/4652/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 

                                                         В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4796967 від 23.05.2025.
11 червня 2025 року Франківський районний суд міста Львова прийняв рішення, яким відмовив у задоволенні позову.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КУпАП (перевищення дозволеної швидкості руху).
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.
Таку позицію обґрунтовує тим, що прилад вимірювання швидкості Tru Cam не був закріплений стаціонарно, а знаходився в руках у поліцейського, що є порушенням статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Також, позивач звертає увагу на те, що у місці фіксування правопорушення відсутній дорожній знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху». Крім того, відповідач порушив процедуру розгляду справи про адмінправопорушення.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що предметом оскарження у даній справі є постанова серія ЕНА № 4796967 від 23.05.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.
Відповідно до оскарженої постанови, позивач, на підставі ч. 4 ст.1 22КУпАП, був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1700 гривень за те, що 23.05.2025 о 09:40:38 год. на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава Руська с. Підберізці (112 км) керував транспортним засобом «MAZDACX-5» номерний знак НОМЕР_1 у населеному пункті зі швидкістю 114 км/год., чим перевищив обмеження швидкості більше ніж на 50 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом TRUCAM LTI 20/20 TC008380.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Згідно з ч. 4 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.
Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апеляційний суд встановив те, що, на підтвердження порушення позивачем швидкості руху, відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, надав інформацію, зафіксовану приладом вимірювання швидкості «TruCam» серії LTI 20/20 ТС 008380.
Згідно з даними цього приладу, позивач перевищив дозволену швидкість руху транспортного засобу на 64 км/год від дозволеної у 50 км/год. Ця подія трапилась на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава Руська с. Підберізці (112 км).
Апеляційний суд, звертає увагу на те, що  інформація про те, що вказана частина автодороги знаходиться в межах населеного пункту є загальнодоступною. 
Виходячи із цих обставин, апеляційний суд вважає, що інформацію, зафіксовану приладом вимірювання швидкості «TruCam» серії LTI 20/20 ТС 008380, необхідно визнати такою, що підтверджує порушення позивачем швидкісного режиму проїзду вищевказаної ділянки дороги, що знаходиться в межах населеного пункту.
Позивач стверджує, що прилади вимірювання швидкості мають бути закріплені статично, оскільки ручне розміщення засобів фото – і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Це твердження відповідач заперечив, вказавши, що, згідно із статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію», поряд із приладами автоматичної фіксації правопорушень, поліцейський використовує і інші прилади та технічні засоби для фіксації правопорушень.
Оцінивши наведені доводи апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз.
У абзаці 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», зазначено, що технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Із наведених норм встановлено, що, крім приладів автоматичної фіксації правопорушень, поліцейський може використовувати  інші технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. При цьому, такі він може закріплювати у спосіб визначений абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Отже, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень поліцейський може використовувати або у спосіб, визначений абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», або у інший, не заборонений законодавством України, спосіб.
Апеляційний суд встановив те, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam» є засобом вимірювальної техніки і конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання швидкості транспортних засобів.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що можливість вимірювання швидкості автомобіля за допомогою технічного приладу для вимірювання швидкості, що знаходиться в руках поліцейського передбачена  законодавством, в тому числі і статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Тому, апеляційний суд вважає, що відповідач діяв правомірно здійснюючи вимірювання швидкості лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів «TruCam», тримаючи його в руках.
Що посилання позивача на відсутність в місці фіксації правопорушення дорожнього знаку 5.76 "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху", то апеляційний суд зауважує, що у спірних правовідносинах не здійснювалася автоматична відеофіксація правопорушень, тому посилання позивача на відсутність відповідного дорожнього знаку, який би вказував на цю обставину, є безпідставними.
Із вказаного, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що відповідач достовірно встановив в діях позивача перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.
Отже, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4796967 від 23.05.2025 є законною.
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зважаючи на те, що відповідач довів факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4796967 від 23.05.2025 необхідно залишити без змін, а позов без задоволення.
Разом з тим, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме частини 3 статті 286 КАС України, оскільки нормами цієї статті не передбачено такого судового рішення, як відмова у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову, якою постанову в справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 4796967 від 23.05.2025 – залишити без змін, а позов без задоволення.
Апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Франківського районного суду міста Львова від 11 червня 2025 року у справі № 465/4652/25 скасувати та прийняти постанову, якою постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4796967 від 23.05.2025 залишити без змін, а позов ОСОБА_1 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку не оскаржується.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель