П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/8685/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Ковальчук О.К. 
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
16 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управлівння Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ГУ ПФУ в Хмельницькій області) в якому просив:      
-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 26.02.2024 №221550003205 про відмову в призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період роботи: з 12.05.1988 по 01.01.1990 та з 01.01.1990 по 01.06.1998 роки згідно трудової книжки № НОМЕР_1 ; з 1998 по 2003 роки згідно Архівної довідки від 21.11.2023 року №742/11 та архівних довідок від 01.02.2024 №142/02, 143/02, 144/02, 145/02 та повторно розглянути заяву від 26.02.2024 про призначення з 24.11.2023 пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.02.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за заявою від 19.02.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 12.05.1988 по 31.01.1998, з 18.02.2003 по 28.02.2003, з 19.03.2003 по 31.03.2003, з 20.04.2003 по 30.0.2003, з 16.05.2003 по 31.05.2003, з 20.06.2003 по 31.08.2003, з 06.09.2003 по 18.09.2003, з 19.09.2003 по 30.09.2003, з 24.10.2003 по 31.10.2003, з 22.11.2003 по 30.11.2003, з 21.12.2003 по 31.12.2003 до страхового стажу та повторно розглянути заяву від 19.02.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою від 20.12.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, згідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 04.07.1981 позивач з 12.05.1988 по 01.01.1990  працював водієм та в подальшому переведений на посаду робітника в дослідному господарстві "Асканія-Нова"; з 02.01.1990 по 01.02.1998 працював робітником в дослідному господарстві "Молочне"; з 02.02.1998 по 01.06.1998 працював робітником в державній дослідно-експериментальній агрофірмі "Асканія - Нова"; з 21.06.1998 по 29.09.2003 працював різноробочим в будівельних бригадах.
Рішенням від 25.12.2023 ГУ ПФУ у Київській  області відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 30 років, при наявному 24 роки 07 місяців 18 днів. До страхового стажу не зараховані періоди роботи з 12.05.1988 по 01.01.1990 та з 01.01.1990 по 01.02.1998, оскільки в записах про звільнення печатка не ідентифікується; з 21.06.1998 по 02.11.2000 - дата наказу про прийняття не відповідає даті прийняття; період роботи, відображений в записах 11-12 , оскільки виправлена дата про прийняття та звільнення; з 19.09.2003 по 31.12.2003 - не читається рік наказу про прийняття.
Із змісту архівних довідок Теофіпольського трудового архіву від 21.11.2023 №742/11, від 01.02.2024 №142/02, №143/02, №144/02, №145/02 підтверджується робота позивача у ТОВ "Перемога" за період з 1998 по 2003.
Згідно архівних витягів, наданих Теофіпольським трудовим архівом, від 01.02.2024 №137/02 позивач з 30.04.1998 прийнятий на роботу в рільничу бригаду різноробочим (наказ про звільнення з роботи у ТОВ "Перемога" відсутній); від 01.02.2024 №138/02 наказ про прийняття позивача у 2000 році на ТОВ "Перемога" відсутній; від 01.02.2024 №139/02 наказ про прийняття позивача на роботу у 2001-2002 роках у ТОВ "Перемога" відсутній; від 01.02.2024 №140/02 підтверджується період роботи позивача з 18.02.2003 по 18.09.2003 у ТОВ "Перемога"; від 01.02.2024 №141/02 підтверджується період роботи позивача з 19.09.2003 по 28.04.2006 у ТОВ "Перемога".
За таких обставин, 19.02.2024 позивач повторно подав заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та долучив архівні витяги.
Проте, рішенням від 26.02.2024 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовило у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Страховий стаж становить 24 роки 10 місяців 18 днів. До страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно із архівними витягами, оскільки в періодах відсутні накази на прийняття і звільнення, періоди зараховані згідно сплати страхових внесків.
Разом з тим, листом від 17.05.2024 Фонд державного майна України повідомив представника позивача, що державна дослідно-експериментальна агрофірма "Асканія - Нова" перебуває у процесі банкрутства та рекомендував звернутися до  керуючого санацією боржника щодо інформації про місцезнаходження архіву або перебування архівних документів агрофірми.
Також, листом від 22.05.2024 арбітражний керуючий Вудуд Гаррі Ігорович повідомив, що місце зберігання трудового архіву знаходиться за місцем знаходження агрофірми, тобто на тимчасово окупованій території внаслідок повномасштабної війни проти України. Зокрема, внаслідок влучання ракети приміщення адміністративної будівлі агрофірми знищене. Тому підтвердити або спростувати факт перебування позивача у трудових відносинах з державною дослідно-експериментальною агрофірмою "Асканія - Нова" у період з 12.05.1988 по 01.02.1998 немає можливості.
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог частково.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає  Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV  (Закон № 1058-IV).
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
У законодавстві, що діяло до 01.01.2004 року, зокрема, у  ст. 56 Закону №1788-XII  передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно ст.  ст. 44,  45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Так, ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці    СРСР від 20.07.74    №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики    №259/34/5 від 08.06.2001 року,    трудова    книжка    є    основним    документом     про     трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року  затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок).
Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 3 Порядку, за    відсутності    трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні    необхідні    записи    або    містяться неправильні чи        неточні     записи     про     періоди     роботи,    для підтвердження    трудового    стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного    соціального    страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і     відомості     на    видачу    заробітної    плати, посвідчення,    характеристики,    письмові трудові договори і угоди з відмітками    про    їх    виконання    та    інші    документи,    які    містять відомості    про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Тобто, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Крім того, Інструкцією від 20.07.74 №162 та  Інструкцією від 29 липня 1993 року № 58, про порядок ведення трудових книжок працівників, що діяли на період спірних періодів роботи позивача    унормовано, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника- прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Як встановлено із матеріалів справи, записи в трудовій книжці НОМЕР_2 від 04.07.1981 про періоди роботи з 12.05.1988   по 01.01.1990 та з 01.01.1990 по 01.02.1998 позивача завірені чітким відтиском печатки підприємств та не містять будь-яких позначень, які слугують підставою для сумніву у їх правдивості, що спростовує твердження відповідача про нечіткий відбиток печатки.
При цьому, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року по справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Також, у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд    дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Вказане дає підстави для висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи,    яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права, а відтак    недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи з 12.05.1988 по 31.01.1998 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 04.07.1981.
Стосовно зарахуванням періодів роботи з 1998 по 2003 роки згідно із архівними довідками від 21.11.2023 №742/11, від 01.02.2024 №142/02, №143/02, №144/02, №145/02, то колегія суддів вважає за необхідне заначити наступне.
Так, згідно п. 1 розділу ІІІ Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.03.2015 № 295/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04.03.2015 за № 251/26696 архівні довідки про підтвердження трудового стажу оформлюються лише за той період роботи, відомості про який є в документах архіву. При цьому зазначаються точна назва посади, яку обіймала фізична особа, і період її роботи на цій посаді. Відомості про роботу в різних установах надаються в одній довідці. Підставою для оформлення архівної довідки про підтвердження трудового стажу є накази (за відсутності наказів з особового складу можуть бути використані накази з основної діяльності), особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відмітки про періоди роботи. Наявні в особових справах аркуші з обліку кадрів, анкети, автобіографії, власноручно заповнені фізичною особою, на яких відсутні відмітки відділу кадрів про перевірку наведених у них відомостей за оригіналами документів або довідками, не можуть бути підставою для оформлення архівних довідок про підтвердження трудового стажу
Відповідно до п. 19 розділу ІІІ Порядку № 295/5 архівні копії та витяги оформлюються в такому самому порядку, як й архівні довідки. В архівному витягу назва архівного документа, його номер та дата зазначаються повністю, текст витягу оформлюється мовою архівного документа. Архівні витяги мають вичерпати всі наявні дані за запитом; пропуски у тексті окремих слів, речень позначаються трикрапкою. У разі необхідності до тексту архівної копії/витягу можуть робитися відповідні застереження щодо нерозбірливо написаних, виправлених або таких, що не підлягають прочитанню, слів, а також зовнішніх особливостей архівного документа ("так у документах").
Із записів трудової книжки НОМЕР_2 від 04.07.1981 встановлено, що позивач з 21.06.1998 по 29.09.2003 працював різноробочим в будівельних бригадах.
Згідно архівного витягу Теофіпольського трудового архіву від 01.02.2024 №137/02 позивач з 30.04.1998 прийнятий на роботу в рільничу бригаду різноробочим. Проте, наказ про звільнення з роботи у ТОВ "Перемога" відсутній. Тому вказаний документ не може слугувати підставою для зарахування періоду роботи з 21.06.1998 по 02.11.2000.
Згідно із архівним витягом Теофіпольського трудового архіву від 01.02.2024 №140/02 підтверджується період роботи позивача з 18.02.2003 по 18.09.2003 у ТОВ "Перемога". Поруч з цим, у розрахунку стажу, долученим до відзиву на позов відповідачем-1, до страхового стажу позивача зараховані періоди з 01.03.2003 по 18.03.2003, з 01.04.2003 по 19.04.2003, з 01.05.2003 по 15.05.2003, з 01.06.2003 по 19.06.2003, з 01.09.2003 по 05.09.2003. Тому до страхового стажу слід зарахувати періоди роботи з 18.02.2003 по 28.02.2003, з 19.03.2003 по 31.03.2003, з 20.04.2003 по 30.0.2003, з 16.05.2003 по 31.05.2003, з 20.06.2003 по 31.08.2003, з 06.09.2003 по 18.09.2003.
Відповідно до архівного витягу від 01.02.2024 №141/02 підтверджується період роботи позивача з 19.09.2003 по 28.04.2006 у ТОВ "Перемога". У розрахунку стажу, наданому відповідачем-1, враховані періоди роботи позивача з 01.10.2003 по 23.10.2003, з 01.11.2003 по 21.11.2003, з 01.12.2003 по 20.12.2003. 
При цьому, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували той факт, що ним вчинялись певні дії щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження спірного періоду, а також доказів того, що позивач не виконувала трудові обов`язки у спірний період або що вказаний період не відповідає дійсності.
Відповідно до ч. 3  ст. 44 Закону України № 1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  затвердженого  постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (Порядок №22-1), при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;  надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Проте, матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем своїх повноважень щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірного періоду роботи до загального стажу.
Згідно п. 4.3 Порядку 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Таким чином, на орган Пенсійного фонду України законодавець поклав обов`язок щодо вчинення дій по перевірці достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію.
Однак, відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення таких дій.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем неправомірно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи  з 19.09.2003 по 30.09.2003, з 24.10.2003 по 31.10.2003, з 22.11.2003 по 30.11.2003, з 21.12.2003 по 31.12.2003.
Водночас суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про призначення пенсії  без попереднього надання правової оцінки пенсійним органом підставам незарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи, адже завданням адміністративного суду є здійснення судового контролю за правомірністю прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, а не первинний його розгляд.
Враховую викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії належним чином не з`ясував того, чи є підстави для задоволення поданої заяви, що в свою чергу являється, покладеним на нього законом обов`язком, чим позбавив позивача можливості на реалізацію права на пенсійне забезпечення, що в свою чергу вказує на протиправність рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 26.02.2024 року та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком, з урахування правової оцінки, наданої у судовому рішенні.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються   встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.   
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.