ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року 
м. Київ

справа № 480/4505/24
адміністративне провадження № К/990/34492/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу
за позовом     ОСОБА_1  до Державної установи «Центр пробації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство юстиції України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року (у складі колегії суддів: головуючого судді - Любчич Л.В., суддів: Присяжнюк О.В., Спаскіна О.А.) у справі № 480/4505/24
ВСТАНОВИВ:
Обставини справи
1. Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 10.07.2024 позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України (далі - Державна установа), третя особа -Міністерство юстиції України (далі - Мін?юст) задовольнив. Визнав протиправною бездіяльність Державної установи щодо не нарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), в розмірі 30000 грн на місяць, за період з 24.02.2022 по 01.06.2022. Зобов`язав Державну установу нарахувати та виплатити на користь позивача додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, в розмірі 30000 грн на місяць, починаючи з 24.02.2022 по 01.06.2022.
2. Не погодившись з таким судовим рішенням, Мін?юст подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.
3. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2024 апеляційну скаргу Мін?юсту на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 480/4505/24 повернуто скаржнику, з покликанням на те, що підписант апеляційної скарги Панасенко Богдан Анатолійович діяв в інтересах Мін?юсту не у порядку самопредставництва.
4. Суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який було сформовано через сайт Мін?юсту Панасенко Б.А. має повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права: відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних, касаційних скарг, укладання мирової угоди).
5. Апеляційний суд вказав, що доказів наявності повноважень представника Мін?юсту (довіреності), відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апелянт до апеляційної скарги також не долучив.
6. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України, з огляду на те, що її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
7. При цьому суд апеляційної інстанції послався на аналогічні висновки Верховного Суду, викладені в ухвалах від 21.12.2021 у справі № 320/7683/20, від 23.12.2021 у справі № 480/507/21, від 28.12.2021 у справі № 280/797/20, від 02.03.2023 у справі № 380/2518/22, від 06.03.2023 у справі № 640/15331/21, від 08.05.2023 у справі            № 520/5268/22 та у постанові Верховного Суду від 11.12.2023 у справі № 200/658/21-а.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції
8. Мін?юст через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі № 480/4505/24, а справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
9. Скаржник наводить доводи про те, що витяг з державного реєстру, в якому зазначені відомості про особу, яка підписала процесуальний документ (позовну заяву та/або апеляційну скаргу), як таку, яка може вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, є належним і достатнім доказом підтвердження таких повноважень та зазначає, що до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановам від 28.12.2022 у справі                            № 826/23910/15, від 22.07.2021 у справі № 280/6557/20, від 09.09.2021 у справі              № 200/11717/20, від 16.09.2021 у справі № 280/8728/20, від 28.04.2022 у справі            № 160/9003/21, від 04.08.2022 у справі № 640/12628/21 та інших.
10. Окремо скаржник звернув увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 826/5500/18, зміст якої полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень. 
11. Касатор також наголошує, що на підтвердження повноважень Панасенка Б.А. у справі № 480/4505/24 до апеляційної скарги було долучено завірену належним чином копію Положення про Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Східного міжрегіонального управління Мін?юсту та копію наказу Східного міжрегіонального управління Мін?юсту від 17.10.2022 № 4078/04 «Про переведення» Панасенка Б.А.
12. У підсумку Мін?юст стверджує, що особа дані про яку включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), повноваження якої визначено як: «діяти виключно в судах України, без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права: відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних та касаційних скарг», є такою, що наділена повноваженнями діяти в судах та подавати процесуальні документи, в тому числі і повноваженнями на підписання та подання апеляційної скарги.
13. Ухвалою Верховного Суду від 18.09.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Мін?юсту на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі № 480/4505/24.
14. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (ідентифікатор внутрішнього поштового відправлення: 0600289278971) ухвалу суду про відкриття касаційного провадження від 18.09.2024 та копію касаційної скарги Мін?юсту вручено ОСОБА_1 23.09.2024.
15. Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ - касаційну скаргу від 09.09.2024 у справі № 480/4505/24 було надіслано Державній установі в Електронний кабінет 09.09.24 о 18:02 год, а ухвалу суду про відкриття касаційного провадження від 18.09.2024 доставлена в Електронний кабінет Державній установі, Мін?юсту та його представнику - Панасенку Б.О. 18.09.2024 о 20:05, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
16. Правом подати відзив позивач та відповідач не скористалися, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.
17. Ухвалою Верховного Суду від 02.07.2025 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
Позиція Верховного Суду
Оцінка висновків суду апеляційної інстанції, ухвала якого переглядається
18. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
20. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та повноту дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає таке.
21. Відповідно до статті 1 КАС України цей кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.
22. Частинами першою, третьою статті 3 КАС України визначено, що порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
23. Відповідно до частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
24. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
25. Процедура апеляційного оскарження рішення суду має проводитися з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених приписами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
26. Частиною першою статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
27. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
28. Відповідно до статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
29. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
30. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
31. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.
32. У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції оскаржуваним рішенням повернув апеляційну скаргу скаржнику, керуючись тим, що апеляційну скаргу підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
33. За змістом спірного судового рішення, висновок суду ґрунтується на тому, що підписант апеляційної скарги - Панасенко Б.А. діяв в інтересах Мін?юсту не в порядку самопредставництва, адже в наданій копії витягу з ЄДР його повноваження обмежено у праві відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних, касаційних скарг та укладення мирових угод.
34. Отже, ключовим у розглядуваному випадку є питання, чи нівелює можливість діяти в порядку самопредставництва юридичної особи наявність у витягу з ЄДР даних щодо відповідної особи про обмеження повноважень.
35. Колегія суддів враховує, що на час перегляду цієї справи означене питання вже вирішив Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.09.2024 у справі № 440/14831/23 (адміністративне провадження № К/990/12289/24).
36. У цьому судовому рішенні колегія суддів об`єднаної палати відступила від висновку, викладеного Верховним Судом у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.12.2023 у справі № 200/658/21-а та у інших справах, у яких Верховний Суд дійшов висновків, що за умови обмеження в ЄДР певних повноважень особа (працівник), яка вчиняє дії від імені юридичної особи, не може уважатися такою, що діє в порядку самопредставництва юридичної особи, та сформулювала позицію, що обмеження повноважень в ЄДР (зокрема, щодо права відмови, відкликання, визнання позову, відмови, відкликання апеляційних, касаційних скарг тощо) особи (працівника), яка вчиняє дії від імені юридичної особи, не спростовує можливості діяти такій особі в порядку самопредставництва від імені юридичної особи (суб`єкта владних повноважень).
37. На підставі аналізу статті 55 КАС України колегія суддів об`єднаної палати дійшла таких висновків:
1) учасники справи та особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, можуть брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника;
2) юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу (прим. тільки для юридичних осіб, в яких створений такий орган), іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту);
3) юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада можуть брати участь у справі також через представника.
38. Повноваження представника підтверджуються документами, визначеними статтею 59 КАС України, а саме: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
39. У тих випадках, коли законом для деякої категорії справ передбачено участь лише адвоката як представника, то його повноваження підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».
40. Таким чином, КАС України надано можливість учасникам справи брати участь у судовому процесі через самопредставництво або через представника та чітко визначено перелік документів, які необхідно подати для підтвердження такої участі.
41. З огляду на імперативні вимоги статей 1, 3 КАС України про те, що процесуальні повноваження суду та порядок здійснення судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, колегія суддів об`єднаної палати дійшла висновку, що адміністративний суд, для підтвердження повноважень особи на участь в судовому процесі через самопредставництво або через представника, має право вимагати тільки ті документи, які визначені статтею 55 КАС України (для підтвердження повноважень по самопредставництву) або статтею 59 КАС України (для підтвердження повноважень представника).
42. Проте суд не має права відмовляти у доступі до правосуддя, якщо із поданих учасником справи або його представником документів можна установити вид участі в судовому процесі та повноваження такої особи.
43. Водночас пункт 13 частини другої статті 9 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) передбачає, що в ЄДР містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
44. При цьому, згідно з частиною першою статті 10 Закону № 755-IV, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до ЄДР, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
45. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.07.2020 у справі                         № 9901/39/20 зазначила, що питання самопредставництва не закріплені в нормах Конституції України, але ці питання регламентовані положеннями відповідних кодексів, зокрема, частинами третьою та четвертою статті 55 КАС України. Також Велика Палата Верховного Суду в цій справі звернула увагу на те, що з урахуванням положень статті 55 КАС України для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.
46. Окрім цього, колегія суддів об`єднаної палати звернула увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в ухвалі від 08.06.2022 у справі               № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21), у якій Велика Палата Верховного Суду аналізувала положення Цивільного процесуального кодексу України, які є аналогічними статтям 55, 59 КАС України, а також відповідним статтям, та вказала, що «з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».
47. Указаний підхід Великої Палати Верховного Суду підтримано в постанові Касаційного адміністративного суду від 20.02.2024 у справі № 420/16521/21, тощо.
48. Отже, з аналізу наведеного колегія суддів об`єднаної палати дійшла висновку, що наявність певних обмежень щодо обсягу дій під час самопредставництва юридичної особи (наприклад, права на укладення мирової угоди, яке може бути зарезервоване виключно за керівником юридичної особи) не позбавляє можливості здійснювати самопредставництво юридичної особи належно уповноваженою особою [членом керівного органу чи працівником, якому статутом, положенням чи іншим нормативним (не разовим) документом надано постійне повноваження представляти юридичну особу у зовнішніх відносинах.
49. Як було зазначено, особа, яка бере участь у судовому процесі через самопредставництво, не позбавлена права додатково подати інші документи до тих, які визначені статтею 55 КАС України, у тому числі й витяг з ЄДР.
50. При цьому у постанові від 04.08.2022 у справі № 640/12628/21 Верховний Суд також зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 826/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.
51. Повертаючись до справи, яка переглядається, колегія суддів зауважує, що позиція апеляційного суду стосовно підписання апеляційної скарги особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку, ґрунтується виключно на самому лише факті обмеження підписанта апеляційної скарги згідно з наданим витягом з ЄДР у праві відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відкликання та відмови від апеляційних, касаційних скарг та укладення мирових угод, що, за висновком суду апеляційної інстанції, виключає самопредставництво.
52. Інших мотивів суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу скаржникові, не навів.
53. З огляду на викладену вище позицію Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.09.2024 у справі № 440/14831/23, колегія суддів вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції, якими він обґрунтував наявність правових підстав для повернення апеляційної скарги скаржнику.
54. Наведені у касаційній скарзі доводи про достатність самого лише витягу з ЄДР для належного підтвердження повноважень особи на участь в судовому процесі через самопредставнцтво Верховний Суд не оцінює, оскільки суд апеляційної висновків щодо застосування норм процесуального права в цій частині не робив.
55. Таким чином, у ході касаційного розгляду справи підтвердилися доводи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
56. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
57. За таких підстав, касаційна скарга Мін?юсту підлягає частковому задоволенню, а ухвала Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2024 - скасуванню.
58. Проте справа не підлягає направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, оскільки Мін?юст повторно подав апеляційну скаргу. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Мін?юсту на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 480/4505/24, а постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2024 апеляційну скаргу Мін?юсту залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 - без змін.
59. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.
Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі                № 480/4505/24 скасувати.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько В.М. Соколов  А.Г. Загороднюк