ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/481/25 Справа № 707/1641/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП   	Головуючий у І інстанції Тептюк Є. П. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ   

14 листопада 2025 року                                                                                            м. Черкаси   
               
Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Клименка В.М. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Клименка В.М. на постанову Черкаського райсуду Черкаської обл. від 5.08.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлу-
чений, працює слюсарем-ремонтником на
заводі Теплоізоляційних матеріалів про-, 
живає          
АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -                
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 27.04.2025 р. о 22:07 год в с. Руська Поляна на автодорозі Черкаси-Сміла-Умань, 40 км водій ОСОБА_1 керував автомобілем Оpel Astra, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, продувши прилад Drager Alkotest 6810 ARCD 0526, результат якого склав 1,65 ‰. Від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «ЧОНД» водій відмовився, що було зафіксовано на нагрудну бодікамеру ДСЖ 1371170000026, однак після складення на нього протоколу, погодився та згідно висновку КНП «ЧОНД» № 159 від 28.04.2025 р. ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, чим порушив п. 2.9 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Клименко В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до рішення по справі ухвалено без належних та допустимих доказів, з порушенням процедури притягнення до адмінвідповідальності, в зв`язку з чим є помилковим.
Вважає, що суд самостійно змінив на шкоду особі фабулу викладену в протоколі про адмінправопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні адмінправопорушення, самостійно відшукував докази вчинення правопорушення оскільки такими діями перебирає на себе функцію обвинувачення позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справах «Лучіанінова проти України», «Малофєєв проти Росії») .
Сам по собі протокол про адмінправопорушення, не підтверджений іншими доказами, не є доказом доведення вини у вчиненні адмінправпорушення. 
Відеозапис також є неналежним доказом, оскільки в протоколі не вказано ані назви, ані моделі які застосовувалися для зйомки, не зазначено номеру та серії диску, відомості про фіксацію руху авто, моменту зупинки авто. Відео записані на невідомий пристрій, зазначені обставини свідчать про порушення поліцейськими вимог Інструкції, оскільки відео не містить відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність, відео не містить ЕЦП, а тому є неналежними. На ці порушення суд першої інстанції уваги не звернув. 

Заслухавши доповідь судді, захисника Клименка В.М., правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.
Суд першої інстанції правильно встановив, що 27.04.2025 р. о 22:07 год в с. Руська Поляна на автодорозі Черкаси-Сміла-Умань, 40 км водій ОСОБА_1 керував автомобілем Оpel Astra, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу Drager Alkotest 6810, результат якого склав 1,65‰. Від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «ЧОНД» водій відмовився, однак після складення протоколу стосовно нього, погодився та згідно висновку КНП «ЧОНД» № 159 від 28.04.2025 р. ОСОБА_1 встановлено діагноз стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, чим порушив п. 2.9 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії протоколом серії ЕПР 1 № 313675 від 27.04.2025 р., актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою тесту Drager Alkotest 6810, результат позитивний та склав 1,65 ‰; висновком № 159 щодо результатів медогляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.04.2025 р.; рапортом нач. сектора логістики Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. О. Кокодзея; рапортом інспектора СРПП ВПД №1 м. Черкаси Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. І. Романюка від 28.04.2025 р.; відеозаписом з нагрудної відеокамери співробітників Національної поліції України (записані на лазерний диск), на якому зафіксовані події, які мали місце 27.04.2025 р. та які відображають дорожню обстановку, а також зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння за наслідками з`ясування наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адмінправопорушення за ч. 1 ст. ст. 130 КУпАП, долученими до матеріалів справи. 
На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про отримання доказів незаконним шляхом, припущеннях, порушеннях поліцейським Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.
На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений і судом апеляційної інстанції, зафіксовано як працівники поліції приїхали на виклик на блок-пост де було зупинено ОСОБА_1 та в нього були виявлені ознаки сп`яніння. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки правопорушник погодився, продув спеціальний технічний прилад, поліцейські роздрукували чек з результатом 1,65 ‰. Поліцейські роз`яснили права і обов`язки водію, склали протокол про адмінправопорушення та інші матеріали. Водій надав усні пояснення, про те що в той день в обід він вживав алкоголь. Поліцейський зачитав вголос складений ним протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснив процесуальні права і обов`язки та усно відсторонив водія від керування транспортним засобом. При огляді водія, складанні протоколу, роз`ясненні прав водію та відсторонення від керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 поводив себе спокійно, заперечень не висловлював, однак після того як він запитав про санкцію статті за якою поліцейські склали протокол, останній почав сперечатися з поліцейськими та наполягати на огляді в медзакладі. В медзакладі лікар оглянувши ОСОБА_1 , останній продув спеціальний технічний прилад, результат склав 1,54 ‰. 
Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням будь- яких інструкцій. 
З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після спілкування з ОСОБА_1 на блок-посту та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували йому огляд на стан сп`яніння на місці або у медзакладі, останній погодився огляд як на місці зупинки, так і в медзакладі, результати, відповідно склали 1,65 ‰ та 1, 54 ‰, жодного результату не оспорював.
Апеляційний суд погоджується висновками суду першої інстанції, вважає правильним і не приймає до уваги доводи захисника про невідповідність процедури оформлення поліцейським протоколу та матеріалів про адмінправопорушення з огляду на те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено на місці зупинки, позитивний результат оспорювався особою стосовно якої складено протокол про адмінправопорушення, в медичному закладі також зафіксовано позитивний результат огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відеозапис повністю узгоджується з протоколом про адмінправопорушення, не суперечить йому, що в свою чергу не може слугувати підставою для визнання протоколу неналежним доказом.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.
З матеріалів провадження вбачається зафіксований працівниками поліції належним чином факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що становить склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис, долучений до матеріалів справи про адмінправопорушення, повністю узгоджується з протоколом про адмінправопорушення, не суперечить йому та не може слугувати підставою для визнання протоколу неналежним доказом. Під час всього проведення працівниками поліції процесуальних дій ОСОБА_1 жодного разу не заперечував факту керування транспортним засобом.
Обов`язки дієздатного громадянина, як суб`єкта правовідносин – це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють громадянина від виконання цих обов`язків, порушення відповідних заборон має наслідком відповідну юридичну відповідальність. 
Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушень вимог нормативно-правових актів, а навпаки вони виявили, зафіксували скоєння адмінправопорушення та притягнути винну особу до юридичної відповідальності.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим останній порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії».
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що доказів які б свідчили що працівники поліції порушили порядок та процедуру проведення огляду на стан сп`яніння при оформленні матеріалів правопорушення, при проведення відеозапису, а також про не роз`яснення особі процесуальних прав, тощо, є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять жодних даних про можливу зацікавленість поліцейського в незаконному розгляді справи в суді. 
Апеляційний суд наголошує, що працівники поліції мають право самостійно визначати обсяг доказів, які вони надають суду на підтвердження тих обставин, які зазначені в протоколі про адмінправопорушення, в тому числі і обсяг відеозаписів. 
Стосовно доводів апеляції про упередженість суду при встановленні та кваліфікації дій ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в межах повноважень наданих нормами КУпАП вірно встановив фактичні обставини, з урахуванням всіх обставин, зафіксованих в матеріалах справи про адмінправопорушення вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження. 
ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України. 
Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції визнає як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують факт керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не звільняють від відповідальності за скоєне.
Пояснення ОСОБА_1 надані ним суду апеляційної інстанції про те, що саме в той день, при тих обставинах, які зафіксовані в протоколі про адмінправопорушення за кермом автомобіля був не він, а інша особа, але керування автомобілем іншою особою не зафіксоване, апеляційний суд до уваги не приймає та сприймає як спробу уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати вчинення ОСОБА_1 вищезазначеного правопорушення, апеляційному суду не надано.
Будь-яких доказів, які б могли переконати суд у відсутності події та складу адмінправопорушення, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності відсутні та апелянтом суду апеляційної інстанції не надані. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Черкаського райсуду Черкаської обл. від 5.08.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Клименка В.М. – залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 Белах А.В.