Справа № 159/8432/24 	Головуючий у 1 інстанції: Чалий А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/843/25  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
10 жовтня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2025 року,
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2024 року ПТМ «Ковельтепло» звернулось до суду із зазначеним позовом.
Покликалось на те, що відповідач  ОСОБА_1  є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та користувачем послуги з теплопостачання, яку надає підприємство, однак оплату за її використання належним чином не здійснює, а тому за період з листопада 2022 року по березень 2024 року у відповідача утворилась заборгованість на суму 16650 грн 86 коп.
Ураховуючи наведене та у зв`язку із порушенням відповідачем  ОСОБА_1  зобов`язань згідно договору про надання послуг з постачання теплової енергії в частині своєчасної їх оплати, позивач ПТМ «Ковельтепло» просив суд стягнути з останньої на свою користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 16650 грн 86 коп.; суму нарахованої пені - 304 грн 71 коп; інфляційні витрати - 1413 грн 37 коп.; 3% річних - 535 грн 13 коп. та відшкодувати йому понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2025 року позов задоволено. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ПТМ «Ковельтепло»  заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 18 904 грн 07 коп. з яких: 16650 грн 86 коп. - заборгованість за теплову енергію; 304 грн 71 коп - пеня; 1413 грн 37 коп. - інфляційні втрати; 535 грн 13 коп. - 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.
У поданій на рішення апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просив його скасувати, як незаконне, прийняте судом з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права та у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано тих обставин, що належне його довірителю ОСОБА_1 приміщення не опалюється за рахунок опалювальних суміжних приміщень або опалювальних місць загального користування та допоміжних приміщень, а тому розрахунок заборгованості є невірним та суперечить змісту укладеного між сторонами спору договору про надання послуг з постачання теплової енергії.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ПТМ «Ковельтепло», вважаючи оскаржуване представником відповідача рішення суду першої інстанції законним та таким, що цілком відповідає встановленим обставинам справи, просив залишити його без змін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги ПТМ «Ковельтепло», суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами у справі доведено підставність вимог позивача щодо несплати відповідачем  ОСОБА_1  за надані послуги з теплопостачання, також суд вважав, що сума заборгованості, в тому числі пені, інфляційних втрат та 3% річних, яка підлягає стягненню, позивачем вірно нарахована та останньою спростована не була.
Такий висновок суду є правильний.
З наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що між позивачем ПТМ «Ковельтепло» та відповідачем  ОСОБА_1  було укладено індивідуальний договір № 627 від 01 січня 2022 року про надання послуги з постачання теплової енергії приміщення, яке належить відповідачу та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з опалюваною площею 55 м. кв.
За умовами пункту 1 вищевказаного договору виконавець (позивач) зобов`язувався надавати споживачеві (відповідачу) послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення/на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. 
Згідно з п. 9 даного договору обсяг спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315 зі змінами (далі - Методика).
Також встановлено, що житловий будинок, в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача, обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії СВТУ — 11Т № 03967 (свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-3К/644 від 12 червня 2019 року, чинне до 12 червня 2023 року; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 5/3-0862 від 20 червня 2023 року, чинне до 20 червня 2027 року).
В приміщенні відповідача встановлено розподільний засіб обліку теплової енергії (теплолічильник ULTRAHEAT 2 WR № 0312) та прийнято в експлуатацію (акт прийняття в експлуатацію лічильника теплової енергії від 29 жовтня 2015 року; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-3К/6519 від 27 червня 2023 року, чинне до 27 червня 2027 року).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради на ПТМ «Ковельтепло» діяли тарифи, встановлені рішенням № 275 від 08 вересня 2022 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію та на послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води» та рішенням № 300 від 14 вересня 2023 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію та на послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води».
Позивачем щомісячно, протягом опалювальних періодів 2022-2023 років та 2023-2024 років, проводилися донарахування обсягу споживання теплової енергії для потреб належного відповідачу приміщення до мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, оскільки показники розподільного обліку теплової енергії у приміщенні відповідача були незмінними.
ПТМ «Ковельтепло» відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методики № 315, по нежитловому приміщенню, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачу ОСОБА_1 були проведені відповідні нарахування.
Крім того, встановлено, що позивачем, на виконання умов укладеного з відповідачем договору № 627 від 01 січня 2022 року, в період з листопада 2022 року по березень 2024 року було надано послугу з постачання теплової енергії на опалення будинку за адресою АДРЕСА_1 , у тому числі й нежитлового приміщення відповідача площею 55 кв.м, як невід`ємної частини житлового багатоквартирного будинку, на загальну суму 17654 грн 86 коп. У грудні 2022 року відповідачем було сплачено рахунок за листопад 2022 року в розмірі 1004 грн. 
Таким чином, встановлені обставини свідчать про те, що за спірний період позивачем ПТМ «Ковельтепло» було відпущено відповідачу ОСОБА_1  теплову енергію на суму 16650 грн 86 коп. На підтвердження вказаної суми заборгованості позивачем було надано до суду інформацію про відпущену теплову енергію, акти показників лічильника та розрахункові листи, які наявні в матеріалах справи. Несплата цієї суми заборгованості стала підставою для нарахування надавачем послуг інфляційних витрат – 1413 грн 37 коп., 3% річних – 535 грн 13 коп. та пені в розмірі 304 грн 71 коп.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Правила надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року (далі - Правила), регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
Відповідно до пункту 1 Правил (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
Абзацом шостим пункту 14 Правил передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики.
Згідно з абзацами першим, третім, четвертим пункту 24 Правил розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики.
Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Пунктом 2 частини другої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Відповідно до частини шостої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада .2018 року, встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п. 1 розділу 1 Методики).
У розділі 1 Методики визначено:
- п. 2) загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення;
- п. 3) розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Методики розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення (Qопз.б.п.) здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.
Для приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення, окрім визначеної частки спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях (Qвідкл.пр).
Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, донараховується обсяг теплової енергії Qдонпр.j або Qдонпр.g, якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1-3 розділу VI цієї Методики.
Пунктом 8 розділу IV Методики передбачено, що у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.
Відповідно до пункту 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Згідно з абзацами один, два пункту 1 розділу IV Методики для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 oC від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.
Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії Qдонпр.j або Qдонпр.g з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/будинку. Це донарахування не застосовується у разі наявності обґрунтованої претензії щодо кількості та/або якості наданої послуги у приміщені або не застосовується автоматично за наявності у будівлі/будинку більше 30 % опалюваних приміщень, щодо яких оформлено такі претензії.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що на споживачів, які користуються приміщеннями, що знаходяться у межах однієї будівлі, покладено обов`язок оплати обсягів теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання та мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення.
Як було встановлено судом, відповідач  ОСОБА_1  є споживачем теплової енергії, що подається у багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на загальнобудинкові потреби опалення та є споживачем у розташованому в даному будинку нежитловому приміщенні, в якому облік теплової енергії здійснюється на підставі розподільного засобу обліку.
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність обов`язку відповідача щодо оплати обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення (опалення МЗК) та донарахувань мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення та мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення у розмірі 16650 грн 86 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Розрахунок позивача зроблений відповідно до Методики та включає в себе розрахунок обсягів спожитої у будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення та мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення, з урахуванням загальної площі будівлі та площі приміщення споживача і відповідних коефіцієнтів, які визначені Методикою.
Доводів щодо незгоди з обрахуванням розміру пені, інфляційних втрат та 3% річних апеляційна скарга не містить.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» установлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.
Враховуючи вищенаведене, колегії суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання в частині сплати вартості спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, цілком підставно вважав правомірним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача розмір пені - 304 грн 71 коп.; інфляційних втрат - 1413 грн 37 коп. та 3% річних - 535 грн 13 коп.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Оскільки відповідачем  ОСОБА_1  не було надано належних та допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання, то, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, встановивши наведені обставини справи, прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову ПТМ «Ковельтепло».
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовуються вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваного представником відповідача рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника відповідача  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді