Справа № 153/745/25
Провадження № 22-ц/801/1744/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року	Справа № 153/745/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Ковальчука О.В., Оніщука В.В., 
розглянувши в письмовому провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
       в с т а н о в и в:
У травні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3375658 в електронній формі. Вказаний договір відповідачка підписала одноразовим електронним ідентифікатором.
Згідно договору відповідач отримала кредит в сумі 5000 грн зі сплатою комісії у розмірі 1000 грн та взяла на себе зобов`язання повернути суму кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитом. 
Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту виконав шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідачки, але відповідачкою у визначений договором строк кредит погашено не було.
13.09.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №3375658 від 26.04.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача.
Керуючись ст. 512-514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору №3375658 від 26.04.2021, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №3375658 від 26.04.2021. Не зважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором.
Тому, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 10 777,18 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4 584,00 грн; заборгованість за відсотками становить 5 193,18 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 1000 грн та стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи.
Заочним рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись з таким рішенням суду ТОВ «Діджи Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заочне рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що 26.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №3375658, відповідно до умов ТОВ «Мілоан» надало відповідачці у користування кредитні кошти в розмірі 5 000 грн, на строк 15 днів, дата повернення кредиту 11.05.2021, орієнтована загальна вартість кредиту складає 7 875,00 грн (а.с.9-10) та підписала анкету-заяву (а.с.12).
Згідно платіжного доручення №44759103 від 26.04.2021 на картковий рахунок ОСОБА_1 26.04.2021 було перераховано кредитні кошти в сумі 5000 грн згідно договору №3375658 (а.с.13). 
27.09.2023 на адресу ОСОБА_1 надіслано досудову вимогу та було рекомендовано сплатити заборгованість на користь клієнта за її кредитним договором у розмірі 10 777,18 грн в термін до 15.11.2023 (а.с.14).
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення залишок боргу складає 10 777,18 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4 584,00 грн; заборгованість за відсотками становить 5 193,18 грн.; заборгованість по комісії становить 1000,00 грн (а.с.15-16).
Відповідно до договору факторингу від 13.09.2021, Витягу з Додатку до договору факторингу №07Т від 13.09.21 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №3375658 від 26.04.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача (а.с.17-24).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з даними позовними вимогами з пропуском позовної давності.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.
На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.
З матеріалів справи встановлено, що 26.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит (індивідуальну частину) №3375658, відповідно до п.1.1 умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2 - 1.5 Розділу 1 кредитного договору, сума кредиту становить 5 000 грн у валюті - гривня; кредит надається строком на 15 днів з 26 квітня 2021 року, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом — 11 травня 2021 року.
Умовами п. 2.2.3 кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору.
З умов п. 6.1 договору вбачається, що кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно з анкетою-заявою на кредит №3375658 від 21 квітня 2021 року, роздрукованою позивачем із сайту miolan.ua, в ній міститься інформація щодо суми кредиту, строку кредиту, суми до повернення (з врахуванням комісії та процентів), анкетних даних фізичної особи, що співпадають із відповідними даними відповідача, а також процес оформлення та розгляду заяви №3375658.
Надана суду вказана анкета-заява від 21 квітня 2021 року, як і договір про споживчий кредит від 26 квітня 2021 року, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача.
Відповідно до платіжного доручення №44759103 від 26 квітня 2021 року, платник ТОВ «Мілоан» через ТОВ “ФК “Елаєнс” перерахував ОСОБА_1 на банківську картку “VISA” № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 5 000 грн із зазначенням платежу: кошти згідно договору 3375658 (а.с.13).
Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення, яка складена ТОВ «Мілоан», борг ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» станом на 25 липня 2021 року становить 10 777,18 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4 584,00 грн; заборгованість за відсотками становить 5193,18 грн; заборгованість за комісією - 1000 грн (а.с. 15-16).
13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №07Т, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
27 вересня 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» направлено ОСОБА_1 досудову вимогу, згідно якої рекомендовано сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 777,18 грн в термін до 15.11.2023 року.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доведеним факт укладання 26 квітня 2021 року договору про споживчий кредит №3375658 та перерахування 26 квітня 2021 року грошових коштів на картковий рахунок відповідачки в сумі 5 000 грн.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» в частині стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №3375658 від 26 квітня 2021 року в сумі 4 584 грн (з урахуванням погашення заборгованості) за тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом слід зазначити наступне.
Згідно з п. 1.2 договору, сума кредиту становить 5 000 грн.
Відповідно до п. 1.3 договору, кредит надається строком на 15 днів з 26 квітня 2021 року.
Відповідно до п.1.5.2 проценти за користування кредитом складають 1875,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 1.5.1 передбачена сплата комісії за надання кредиту — 1000 грн.
Позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що строк повернення позичених коштів за Акцептом оферти від 26 квітня 2021 року перевищує 15 днів.
Отже, нарахування процентів за користування коштами в сумі 5 000 грн слід проводити із відсоткової ставки 2,5%, яка обмежується 15 днями та їх загальний розмір складає 1875 грн. 
Розмір відсотків за користування кредитними коштами у сумі 5193,18 грн позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі.
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, пункті 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19, наголошено на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за Договором позики №3375658 від 26 квітня 2021 року в розмірі 1875,00 грн - в межах строку користування кредитом, та заборгованість за комісією - 1000 грн.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ “Діджи Фінанс” до ОСОБА_1 є обґрунтованими в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики №3375658 від 26 квітня 2021 року в сумі 7 459,00, яка складається з: 4584,00 грн - за тілом кредиту, 1875,00 грн - за відсотками за користування кредитом, 1000 — комісія за видачу кредиту.
Стосовно строків позовної давності, про застосування яких просив відповідач слід зазначити наступне.
Встановлено, строк дії договору закінчення – 11 травня 2021 року.
Постановою Кабінету Міністрів України “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2“ від 11 березня 2020 року №211 (із наступними змінами і доповненнями) встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України №651від 27 червня 2023 року “Про відміну на всій території України карантин, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2” з 1 липня 2023 року в Україні завершилася дія карантину та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу.
Тобто строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжено на строк дії такого карантину, а саме: з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.
Із вказаними позовними вимогами у цій справі ТОВ “ Діджи Фінанс ” звернулися до суду у травні 2025 року, тобто в межах строку позовної давності, який зупинявся, оскільки час, який минув з моменту введення воєнного стану, не враховувався при обчисленні строку позовної давності. 
Стосовно витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. За подачу апеляційної скарги ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.
Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволена частково, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 4 190,75 грн за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 6 000 грн.
В апеляційній скарзі апелянт просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачу в суді першої інстанції до позовної заяви долучено: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року, додаткову угоду № 3375658 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року; детальний опис робіт; акт № 3375658 про підтвердження надання правничої допомоги адвокатом від 28 березня 2025 року, згідно з яким адвокат надав клієнту послуги на загальну суму 6 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Діджи Фінанс» в суді апеляційної інстанції до апеляційної скарги долучено: копію договору про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року, копію додаткової угоди № 3375658 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року; детальний опис робіт; копію акту про підтвердження надання правничої допомоги адвокатом від 02 липня 2025 року, згідно з яким адвокат надав клієнту послуги на загальну суму 6 000 грн.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Разом з тим, сторона відповідачка не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у судах першої та апеляційної інстанцій.
Зважаючи, що судом апеляційної інстанції частково задоволено позовні вимоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій пропорційно до задоволених вимог в розмірі 6 000 грн (позовні вимоги задоволені на 69,2%, вимоги апеляційної скарги задоволені на 30,8%).
Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.
Заочне рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ: 42649746, заборгованість за кредитним договором в розмірі 7 459,00 грн, з яких: 4584,00 грн - за тіло кредиту, 1875,00 грн - за відсотки за користування кредитом, 1000 — комісія за видачу кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ: 42649746, судові витрати пропорційно до задоволених позовним вимог зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4 190,75 грн та витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6 000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                         В.П. Рибчинський
Судді:                                         О.В. Ковальчук
                                                                       В.В. Оніщук