ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1449/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/3165/23 Категорія:  351000000 	Морозов В.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року	м. Черкаси	

       Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.
секретар Любченко Т.М.

       учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
представник ОСОБА_1 – адвокат Витріщак Тетяна Іванівна
відповідач – ОСОБА_2 , Червонослобідська сільська рада Червонослобідської територіальної громади;
представник ОСОБА_2 – адвокат Кушнір Анна Семенівна;
треті особи на стороні відповідача – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;
особа, яка подає апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Червонослобідської сільської ради Червонослобідської територіальної громади, треті особи на стороні позивача – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення, скасування права власності та державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

17.10.2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2 , Червонослобідської сільської ради Червонослобідської територіальної громади, треті особи на стороні позивача – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення, скасування права власності та державної реєстрації земельної ділянки.
Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Зайцевою O.A. 10 лютого 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-496, позивач набула право власності на земельну ділянку площею 0,1098 га, кадастровий номер 7124982000:03:001:0302, що розташована по АДРЕСА_1 (біля ставка). Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Право власності підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 322302924 від 08 лютого 2023 року.
Вказана земельна ділянка належала на праві приватної власності спадкодавцю – матері ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 437073, виданого 12.11.2010 року згідно рішення Вергунівської сільської ради № 37-14 від 20.05.2010 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 011079600443.
У період 2007-2008 років матері позивачки - ОСОБА_5 довелося відстоювати у судах своє право на користування земельною ділянкою площею 0,11 га (біля ставка) по АДРЕСА_1 .
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 червня 2008 року у справі № 2-275/2008, яке ухвалою Апеляційного Черкаської області від 17 вересня 2008 року було залишено без змін, визнано незаконним та скасовано рішення Вергунівської сільської ради Черкаського району № 12-2 від 25 липня 2007 року про надання ОСОБА_6 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4621 га в АДРЕСА_1 та державний акт серії ЧР № 080376 на право власності на земельну ділянку площею 0,4621 га в с. Вергуни Черкаського району від 12 листопада 2007 року. Зобов`язано Вергунівську сільську раду Черкаського району відновити право користування ОСОБА_5 земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,11 га АДРЕСА_1 .
Вказує, що з урахуванням судових рішень у цивільній справі № 2-275/2008 року право ОСОБА_6 на земельну ділянку (кадастровий номер 7124982000:03:001:0048 площею 0,2781 га) було припинено шляхом скасування Державного акту серії ЧР № 080376 на право власності на земельну ділянку, виданого 12.11.2007 року, а право ОСОБА_5 було поновлено судом.
У 2010 році право власності на земельну ділянку, що межувала з земельною ділянкою ОСОБА_5 отримав безоплатно у власність ОСОБА_4 .
Так, рішенням Вергунівської сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації на приватизацію земельних ділянок» від 25 серпня 2010 року за № 40-7 ОСОБА_4 , надано дозвіл на виготовлення технічної документації на приватизацію земельної ділянки для особистого селянського господарства, площею 0,43 га, розташованої у АДРЕСА_1 .
Рішенням «Про надання у власність земельних ділянок» від 5 жовтня 2010 року за № 41-5 ОСОБА_4 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують права на земельну ділянку, розроблену ПП “Геотоп-Сервіс” (п. 1). Цим же рішенням ОСОБА_4 надана безоплатно у власність земельна ділянка площею 0,4082 га по фактичному користуванню, з них ріллі - 0,4082 га за адресою: АДРЕСА_1 .
11.03.2020 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер 1474, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. набув у власність земельну ділянку, кадастровий номер, 7124982000:03:001:0313, площею 0,4082 га, що розташована по АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно № 322300173 від 08 лютого 2023 року.
Вказує, що починаючи з 2010 року до квітня 2022 року позивач користувалася земельною ділянкою, кадастровий помер 7124982000:03:001:0302, що розташована по АДРЕСА_1 площею 0,1098 га. Межа її земельної ділянки зі сторони сусіднього землекористувача - спочатку ОСОБА_4 , потім ОСОБА_2 - проходила по берегу ставка.
У квітні 2022 року ОСОБА_2 спорудив паркан, обмеживши їй вільний доступ до частини її земельної ділянки. У результаті таких дій сусіда площа її земельної ділянки, кадастровий номер 7124982000:03:001:0302, зменшилася майже вдвічі.
За заявою ОСОБА_1 до Червонослобідської ОТГ від 10 листопада 2022 року відбувся виїзд земельної комісії та спеціаліста - сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_7 , який виносив межі земельної ділянки, кадастровий номер 7124982000:03:001:0302 в натурі (на місцевості). Так як площа фактичного землекористування була значно менша, ніж площа у правовстановлюючому документі від закріплення меж земельної ділянки межовими знаками позивачка відмовилася.
У серпні 2023 року землевпорядником ОСОБА_8 були проведені обміри земельної ділянки  з кадастровим номером 7124982000:03:001:0302 за фактичним користуванням. По факту обмірів згідно зведеного плану від 30.08.2023 року встановлено, що площа земельної ділянки по фактичному користуванню становить 0,0618 га.
Самовільне зайняття частини земельної ділянки, з кадастровим номером 7124982000:03:001:0302 здійснене сусіднім землекористувачем ОСОБА_2 . Фактична межа земельної ділянки зі сторони сусіднього землекористувача - ОСОБА_9 нею не порушена, проходить по лінійній споруді - водогону, але згідно даних Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 7124982000:03:001:0302 накладається на земельну ділянку, якою фактично користується ОСОБА_9 .
Вказує, що вирішити спір у досудовому порядку з Червонослобідською сільською радою та ОСОБА_2 не вдалося. Сусідній землекористувач притримується позиції, що паркан він звів по тим межам своєї земельної ділянки, які вказані в даних Державного земельного кадастру. Депутати Червонослобідськї сілької ради, присутні під час обмірів її земельної ділянки з кадастровим номером 7124982000:03:001:0302 відмовилися від підписання зведеного плану земельних ділянок та порадили за вирішенням цього спірного питання звертатися до суду.
Позивач також вказує, що про порушення вимог законів зі сторони Вергунівської сілької ради, при наданні у власність земельної ділянки з кадастровим номером 7124982000:03:001:0313, площею 0,4082 га ОСОБА_4 , їй стало відомо в липні 2023 року під час ознайомлення з технічною документацією із землеустрою та рішеннями органу місцевого самоврядування.
У відповідь на адвокатський запит № 20/23 від 13.07.2023 року Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надало належним чином завірену копію технічної документації, на підставі якої було сформовано та зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 7124982000:03:001:0313, площею 0,4082 га.
Акт погодження меж землекористування від 10 вересня 2010 року, що міститься на 29 сторінці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, розробленої ПП «Геотоп-Сервіс» містить підпис, здійснений нібито ОСОБА_5 . 
Зазначає, що вказаний акт ОСОБА_5 не підписувала. Станом на вересень 2010 року мати позивачки фізично не могла підписати цей документ, так як була тяжко хвора (внаслідок перенесеного інсульту) та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У технічній документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,4082 га гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства в межах АДРЕСА_1 , розробленій ПП «Геотоп-Сервіс» міститься довідка від 02.09.2010 року за № 829, зі змісту якої вбачається, що «... за ОСОБА_4 числиться 0,43 га землі у АДРЕСА_1 . України. Земельна ділянка обліковувалась за ОСОБА_10 згідно колгоспних зборів від 16.01.1986 року - протокол № 1». 
Рішення органу місцевого самоврядування про надання у користування ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,4082 га в межах АДРЕСА_1 в матеріалах технічної документації відсутнє. 
На адвокатський запит № 30/23 від 01.09.2023 року Вергунівським старостинським округом виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради повідомлено, що інформація про надання у користування ОСОБА_10 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (біля ставка, поруч із земельною ділянкою ОСОБА_5 ), відсутня.
Вергунівською сільською радою, при наданні у власність ОСОБА_4 земельної ділянки кадастровий номер 7124982000:03:001:0313 загальною площею 0,4082 га, було порушено не лише порядок приватизації, а й не виконано рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 червня 2008 року, яким відновлено право - ОСОБА_5 на користування земельною ділянкою площею 0,11 га біля ставка по АДРЕСА_1 .
На думку позивача, прийняттям Вергунівською сільською радою рішень № 40-7 від 25 серпня 2010 року, № 41-5 від 5 жовтня 2010 року (п. 1, 2), якими ОСОБА_4 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,4082 га за адресою: АДРЕСА_1 та спорудженням у квітні 2022 року паркану ОСОБА_2 , що призвело до самовільного зайняття площі 0,048 га земельної ділянки, порушено її право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7124982000:03:001:0302.
Враховуючи той факт, що на дату прийняття рішення Вергунівською сільською радою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на приватизацію земельних ділянок від 25.08.2010 року за № 40-7, межі земельної ділянки, яку в подальшому було надано безоплатно у власність ОСОБА_4 не були визначені в натурі на місцевості, земельна ділянка не перебувала у користуванні ОСОБА_4 , земельна ділянка не була набута у власність ОСОБА_4 на підставі договору чи спадкування, то за змістом ч. 6 ст. 118 ЗК України Вергунівська сільська рада мала розглядати питання про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
З урахуванням вищевикладених обставин та вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України, Вергунівська сільська рада мала право надати у власність земельну ділянку ОСОБА_4 лише після прийняття рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не приймати рішення від 5 жовтня 2010 року за 41-5 про затвердження технічної документації.
Проєкт землеустрою, щодо відведення гр. ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,4082 га, що розташована по АДРЕСА_1 не розроблявся, на погодження та затвердження не подавався.
Вказує, що зазначені порушення вимог законодавства Вергунівською сільською радою є вагомою підставою для визнання незаконним та скасування рішення «Про передачу земельної ділянки у власність» від 05 жовтня 2010 року за № 41-5, зокрема пункти 1, 2.
Технічна документація із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,4082 га гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства в межах АДРЕСА_1 , розроблена ПП “Геотоп Сервіс” також не відповідає вимогам на той час законодавства.
Посилається на норму статті 56 Закону України «Про землеустрій» та вказує, що розроблення, погодження та затвердження проекту щодо відведення гр. ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,4082 га, що розташована по АДРЕСА_1 – мало б забезпечити складання кадастрового плану земельної ділянка з визначенням поворотних точок меж земельної ділянки з урахуванням обставин встановлених у цивільній справі № 2-275/2008р. (щодо належних меж земельної ділянки ОСОБА_5 ).
Відсутність акту прийому-передачі межових знаків на зберігання свідчить про те, що суміжний землекористувач – ОСОБА_5 не була обізнана про встановлені межі, не могла заявити претензії у випадку незгоди з встановленою межею. Межові знаки могли не встановлюватися лише у випадку, якщо вони збігалися з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами. Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій» у разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.
З урахуванням судових рішень у цивільній справі № 2-275/2008р., фактичне користування земельною ділянкою, кадастровий номер 7124982000:03:001:0302, що розташована по АДРЕСА_1 (біля ставка) у межах площі 0,1098 га можливе, якщо межа проходить по берегу ставка. В іншому випадку, площа землекористування буде значно зменшена, що порушує її право власності (як спадкоємиці ОСОБА_5 ) на земельну ділянку.
Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку   ОСОБА_4 розроблена в порушення ч. 2 ст. 59 Закону України “Про землеустрій”, адже не було враховано приватні інтереси ОСОБА_5 (площа землекористування - 0,11 га, межа земельної ділянки проходить по берегу ставка), що підтверджено рішеннями судів у цивільній справі № 2-275/2008.
У зв`язку з тим, що при формуванні земельної ділянки, кадастровий номер 7124982000:03:001:0313, площею 0,4082 га, що розташована по АДРЕСА_1 не враховано вимоги закону та висновки судових рішень у цивільній справі № 2-275/2008р., площа земельної ділянки ОСОБА_1 (спадкоємиці ОСОБА_5 ) зменшена на 0,048 га, що призвело до порушення права на належне володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою.
Позивач вважає, що пункти 1, 2 рішення Вергунівської сільської ради “Про надання у власність земельних ділянок” від 5 жовтня 2010 року за № 41-5 були прийняті всупереч вимог чинного законодавства та є незаконними.
Вказує, що належними відповідачами у цій справі про визнання незаконними та скасування рішень про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки власність є особа, що отримала у власність земельну ділянку (її правонаступник), на ім`я якої видано державний акт, а також орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу.
Просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення Вергунівської сільської ради "Про передачу земельної ділянки у власність» від 5 жовтня 2010 року за № 41-5 в частині:
- затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4082 га в межах АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_11 , розроблену ПП «Геотоп Сервіс»;
- надання гр. ОСОБА_4 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4082 га, в тому числі ріллі - 0,4082 га по фактичному користуванню за адресою: с. Вергуни, Лесі Українки.
Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 7124982000:03:001:0313, площею 0,4082 га; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно: земельну ділянку кадастровий номер 7124982000:03:001:0313, реєстраційний номер нерухомого майна 2051431471249, номер відомостей про речове право 35886019 з одночасним припиненням речового права; зобов`язати ОСОБА_2 знести паркан, що споруджений на земельній ділянці кадастровий номер 7124982000:03:001:0313 по АДРЕСА_1 .
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивачкою не підтверджено належними доказами факту порушення її прав прийнятим рішення Вергунівської сільської ради «Про передачу земельної ділянки у власність» від 05 жовтня 2010 року за № 41-5 в частині затвердження технічної документації та надання гр. ОСОБА_4 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Суд зазначив, що оскільки інші позовні вимоги є похідними від первісної, а тому відсутні підстави для їх задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального права, при неправильному застосуванні норм матеріального права, є необґрунтованим, так як висновки суду не відповідають обставинам справи.
У супереч ст. 89, п. 2 ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення суду судом не надано оцінку, невмотивовано відхилено та не враховано докази, що були досліджені у ході судового розгляду, зокрема: показання свідка – колишнього старости Вергунівської сільської ради – ОСОБА_12 , який засвідчив факт знесення старого паркану відповідачем ОСОБА_2 , спорудження ним нового паркану в інших межах і відповідно порушення меж земельної ділянки ОСОБА_1 ; акт земельної комісії від 2022 року; рішення Вергунівської сільської ради № 30-4 від 29 травня 2009 року.
Вказує, що оскаржуване рішення суду не містить мотивованої оцінки аргументів позивачки, щодо наявності підстав для задоволення позову, зокрема: порушення ОСОБА_2 меж земельних ділянок площею 0,1098 га та площею 0,4082 шляхом переміщення паркану, попри усталену з 2010 року межу земельних ділянок по існуючій лінійній споруді – старому паркану. Судом не надано оцінку тому факту, що фактична межа між сусідніми земельними ділянками ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ) і ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), яка проходила по лінійній споруді – старому паркану, не викликала заперечень до весни 2022 року, до моменту, коли відповідач спорудив новий паркан у межах земельної ділянки позивачки.
Технічна документація із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,4082 га гр.. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства у межах АДРЕСА_1 (розроблена у вересні 2010 року) не містить акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання за формою, визначеною Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376.
Посилається на п. 3.9.2 цієї інструкції згідно якого межові знаки не встановлюються, якщо спільна межа сусідніх земельних ділянок співпадає з наявною огорожею.
Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що доводи позивача стосовно того, що ОСОБА_4 мав просити дозвіл у сільської ради на розроблення проєкту не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи не відповідає критеріям мотивованості судового рішення суду.
Той факт, що процедура приватизації та передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки кадастровий номер 7124982000:03:001:0313 на підставі п. 8, 8.1 оскаржуваного рішення сесії Вергунівської сільської ради від 05.10.2010 року № 41-5 «Про передачу у власність земельної ділянки», затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. ОСОБА_4 , розроблену ПП «Геотоп Сервіс» (п.8,8.1), проведена з порушенням норм ч. 6,7 ст. 118 ЗК України, ст.ст. 50,51 Закону України «Про землеустрій» та призвела до порушення права ОСОБА_1 як суміжного землевласника залишився поза увагою суду.
04 серпня 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 – адвоката Кушнір А.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 травня 2025 року без змін.
Відзив мотивований тим, що оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим та відповідає зібраним доказам, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що відповідач влаштовуючи паркан, звернувся до уповноваженої організації та при влаштуванні паркану, межі земельної ділянки були чітко визначені і винесені в натуру у відповідності до земельно-кадастрової документації. Довготривалий період позивачка користувалася земельною ділянкою не усвідомлюючи реальних меж ділянки, що призвело до звички користуватися спірною ділянкою, яка належить іншій особі.
Твердження позивачки про те, що її мати хворіла та не могла підписувати акт є суперечливим. Позивачкою надані копії медичних документів від 2006 та 2007 року, проте попередній судовий спір мав місце в 2008 році, а отже ОСОБА_5 розуміла значення своїх дій, підписувала документи, з якими зверталася до суду, приймала активну участь в статусі позивача. ОСОБА_5 не була визнана недієздатною, а отже її підпис на акті є дійсним.
Вказує, що так як земельна ділянка фактично використовувалася ОСОБА_4 та її цільове призначення не змінювалося, Вергунівською сільською радою правомірно надано дозвіл саме на розробку технічної документації із землеустрою, а розробка проєкту землеустрою в даному випадку не передбачалася та не була необхідною.
Вергунівською сільською радою було повністю дотримано процедуру передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_4 і рішення про передачу йому у власність спірної земельної ділянки повністю відповідає вимогам земельного законодавства та не може бути скасованим.
Вважає, що незгода позивачки з межами земельної ділянки, яка була нею успадкована, не може призводити до позбавлення права власності іншої особи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 10.02.2018 року, на ім`я ОСОБА_1 державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Зайцевою О.А. видано свідоцтво про право на спадщину № 2-496 після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку площею 0,1098 га, кадастровий номер 7124982000:03:001:0302, розташовану по АДРЕСА_1 , переданої для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 437073, виданого 12.11.2010 року згідно рішення Вергунівської сільської ради № 37-14 від 20.05.2010 року та зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 011079600443 (т.1, а.с.11).
Зазначене право власності зареєстровано за позивачем 10.02.2018 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322302924 від 08.02.2023 року (т.1, а.с.12).
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.06.2008 року у цивільній справі № 2-275/2008 р., яке ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 17.09. 2008 року залишено без змін, визнано незаконним та скасовано рішення Вергунівської сільської ради Черкаського району № 12-2 від 25.07. 2007 року про надання ОСОБА_6 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4621 га в АДРЕСА_1 та державний акт серії ЧР № 080376 на право власності на земельну ділянку площею 0,4621 га в с. Вергуни Черкаського району від 12.11.2007 року. Зобов`язано Вергунівську сільську раду Черкаського району відновити право користування ОСОБА_5 земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,11 га АДРЕСА_1 станом на 25.07.2007 року (т.1,а.с.13-16).
Згідно п. 8, 8.1 з архівного витягу з рішення 41 сесії Вергунівської сільської ради від 05.10.2010 року № 41-5 “Про надання у власність земельних ділянок”, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. ОСОБА_4 , розроблену ПП “Геотоп Сервіс”. Надано безоплатно у власність гр. ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,4082 га по фактичному користуванню, з них ріллі – 0,4082 га за адресою АДРЕСА_1 (т.1 ,а.с.18).
На підтвердження позовних вимог, позивачем до позовної заяви долучено копію технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 7124982000:03:001:0313, яку отримано від Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на запит адвоката Витріщак Т.А. від 13.07.2023 року (т.1, а.с.20-29).
Вказана копія технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,4082 га гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства у межах АДРЕСА_1 містить пояснювальну записку, заяву ОСОБА_4 від 02.09.2010 року адресовану ПП “Геотоп Сервіс” про виконання робіт по виготовленню технічної документації, заяву ОСОБА_4 від 22.08.2010 року адресовану сільському голові Вергунівської сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, довідку від 02.09.2010 року № 829 видану Вергунівською сільською радою (згідно якої за ОСОБА_10 обліковувалось 0,43 га землі згідно колгоспних зборів від 16.01.1986 року, яка розташована у АДРЕСА_1 ), дозвіл від 02.09.2010 року № 326 Вергунівської сільської ради на замовлення в організації технічної документації, інформацію про суб`єкт і об`єкт власності, технічне завдання від 02.09.2010 року, план встановлених меж, ситуаційний план, акт погодження меж землекористування з суміжними землекористувачами від 10.09.2010 року (згідно якого межі погоджені і не викликають заперечень, межові знаки якими означена земельна ділянка показані на місцевості та передані на зберігання землекористувачу), який містить підписи зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером 7124982000:03:001:0313.
Вказана технічна документація також містить висновок по технічній документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку Міськрайонного управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області від 16.09.2010 року № 9064/01-04/11, яким погоджено ОСОБА_4 технічну документацію із землеустрою розроблену ПП «Геотоп Сервіс», довідку міськрайонного управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області від 14.09.2010 року № 8846/01-09 про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки, позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації від 05.10.2010 року № 5514, який затверджено начальником головного управління Держкомзему у Черкаській області 05.10.2010 року.
Відповідно до рішення Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 05.10.2010 року № 41-5 «Про передачу земельної ділянки у власність» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4082 га в межах АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4 . Надано гр. ОСОБА_4 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4082 га, у тому числі ріллі – 0,4082 га по фактичному користуванню за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.29).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322300173 від 08.02.2023 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124982000:03:001:0313 площею 0,4082 га зареєстровано 11.03.2020 року за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1474 від 11.03.2020 року, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О (т.1, а.с.30).
З копії договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1474 від 11.03.2020 року, вбачається, що ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,4082 га з кадастровим номером 7124982000:03:001:0313 для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 355466, виданого Міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області 22.02.2012 року на підставі рішення Вергунівської сільської ради від 05.10.2010 року № 41-5 (т.1, а.с.93).
З відповіді на запит адвоката Витріщак Т.І., Вергунівського старостинського округу № 1 виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради від 18.09.2023 року № 119/14-09/01 вбачається, що згідно даних погосподарських книг Вергунівського старостинського округу № 1 відсутня інформація про надання у користування ОСОБА_10 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (біля ставка, поруч із земельною ділянкою ОСОБА_5 з кадастровим номером 7124982000:03:001:0302) с. Вергуни Черкаського району Черкаської області (т.1, а.с.35).
Згідно зведеного плану земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 по фактичному користуванню станом на 30.08.2023 року, який складено сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 у присутності ОСОБА_1 (власниці земельної ділянки), ОСОБА_13 (депутата Червонослобідської сільської територіальної громади), ОСОБА_14 (голови земельної комісії Червонослобідської сільської територіальної громади), ОСОБА_15 (старости Вергунівського старостинського округу Червонослобідської сільської територіальної громади) вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7124982000:03:001:0313 площею 0,4082 га, яка належить ОСОБА_2 межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 з кадастровим номером 7124982000:03:001:0302 площею 0,1098 га. 
При цьому, площа земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_1 становить 0,0618 га. Земельна ділянка ОСОБА_2 не накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 , існує лише взаємний перетин між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 площею 0,0045 га (т.2, а.с.137).
Із витягу з Державного земельного кадастру, здійсненого за допомогою програмного забезпечення Opendata bot, вбачається що земельна ділянка з кадастровим номером 7124982000:03:001:0313 площею 0,4082 га не накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 7124982000:03:001:0302 площею 0,1098 га (т.1, а.с.96).
З копії технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 7124982000:03:001:0302 площею 0,1098 га, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області 20.12.2023 року № 29-23-0 2-8078/2-23 на запит адвоката Кушнір А.С. вбачається, що вона містить пояснювальну записку, технічне завдання від 18.11.2009 року, заяву ОСОБА_5 від 16.11.2009 року про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку, довідку Вергунівської сільської ради від 16.11.2009 року № 1466 (про те, що згідно земельно-кадастрової книги за 1997-2009 роки за № 110 за ОСОБА_5 обліковується земельна ділянка площею 0,30 га за адресою АДРЕСА_1 ), план земельної ділянки, витяг з рішення Вергунівської сільської ради від 13.08.2008 року № 22-4 про надання дозволу ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації у власність земельної ділянки, акт встановлення меж земельної ділянки площею 0,1098 га та прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 20.04.2010 року (підписано ОСОБА_5 головою Вергунівської сільської ради Діхтяр М.Л., інженером-землевпорядником ОСОБА_16 , землевпорядником ОСОБА_17 ), план визначених та погоджених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий план земельної ділянки, довідку від 17.11.2009 року № 11516/01-09, яку видано міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області (про те, що обмеження (обтяження) щодо земельної ділянки ОСОБА_5 щодо її використання відсутні), довідку, яку видано міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області від 23.11.2009 року № 402 про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, висновок міськрайонного управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області № 402 від 23.11.2009 року про погодження технічної документації (т.1, а.с.114-128).
У зазначеній технічної документації також наявне рішення Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 20.05.2010 року № 37-14, про передачу земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_5 , яким затверджено технічну документацію із землеустрою та надано ОСОБА_5 у власність земельні ділянки загальною площею 0,2997 га, в тому числі рілля -0,2153 га, забудованих земель – 0,0844 га, з них під будівлями – 0,0116 га по фактичному користуванню, за адресами АДРЕСА_1 площею 0,1899 га, АДРЕСА_1 площею 0,1098 га.
На виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 11.01.2024 року (т.1, а.с.143-144), Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області 29.01.2024 року надано суду копію технічної документації із землеустрою щодо складення документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,4082 га гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства в межах АДРЕСА_1 (кадастровий номер 7124982000:03:001:0313), що розроблена ПП «Геотоп-Сервіс»; копію технічної документації із землеустрою щодо складення документа, що посвідчує право на земельну ділянку площею 0,1098 га гр. ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства, в с. Вергуни, Черкаського району (кадастровий номер 7124982000:03:001:0302); інформацію з поземельної книги про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером 7124982000:03:001:0313 (т.1, а.с.152-225).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що інформація у вказаних вище копіях документів аналогічна інформації з технічної документації, яка надавалась суду сторонами.
Згідно копії погосподарської книги домогосподарств с. Вергуни за 2011 - 2015 роки за адресою домогоподарства АДРЕСА_2 , де головою домогосподарства зазначено ОСОБА_4 , у відомостях про землю у особистому користуванні об`єкта зазначено площу сільськогосподарських угідь у 2011 році – 0,9251 га, з них рілля – 0,8951 га, у 2012 році -0,9251 га, з них рілля – 0,8351 га, у 2013 році – 0,9251 га, з них рілля – 0,8351 га, у 2014 році – 0,9251 га, з них рілля – 0,8351 га, у 2015 році – 0,9251 га, з них рілля -0,9251 га.
Згідно копії земельно-кадастрової книги (розділ V) Вергунівської сільської ради, (на титульному аркуші книги роки не зазначено) у користуванні ОСОБА_6 перебувало 0,34 га землі, у користуванні ОСОБА_4 перебуває 0,43 га землі, з них 0,4082 га приватизованої згідно рішення від 05.10.2010 р. № 41-5 (т1., а.с.251).
Згідно копії земельно-кадастрової книги Вергунівської сільської ради народних депутатів с. Вергуни Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_10 надано 0,23 га землі (т.1., а.с.254).
Відповідно до копії погосподарської книги № 17 Вергунівської сільської ради за 2006-2010 роки у голови домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 . Вергуни ОСОБА_6 у приватній власності чи оренді перебувало землі у 2006 році – 0,34 га, у 2007 році – 0,75 га, у 2008 році – 0, 8021 га, у 2009 році - 0, 8021 га (т.2, а.с.1-3).
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених вище фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.
Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.
Згідно зі ст. 12 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України, (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України, (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Пунктом б ч. 1 ст. 121 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до ст. 125 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст. 55 ЗУ “Про землеустрій” (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.
У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.
Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.
Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.
Відповідно до ст. 56 Закону України “Про землеустрій” (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об`єднання земельних ділянок, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; ґ) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; є) кадастровий план земельної ділянки; ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.
Відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року № 376, яка визначає механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками передбачений, а саме в додатку 2 зазначена форма "акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання". Пункт 3 "акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання" передбачає, що власники (користувачі) суміжних земельних ділянок можуть заявити претензії до існуючих меж.
Зазначеним "актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання" передбачено, що у разі відсутності претензій до існуючих меж у власників (користувачів) суміжної земельної ділянки, він підписується суміжними землекористувачами.
Відповідно до пункту 3.12. Інструкції про встановлення/відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, належність доказів – правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.
Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).
ОСОБА_1 звертаючись в суд з даним позовом в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Вергунівської сільської ради від 05.10.2010 року № 41-5 про затвердження технічної документації та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,4082 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства порушено її права, оскільки на її думку, надання вказаної земельної ділянки відбулось за рахунок земельної ділянки, яка належала її матері – ОСОБА_5 , спадкоємицею якої стала позивачка. 
Суд першої інстанції вірно встановив, що з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема зведеного плану земельних ділянок по АДРЕСА_1 по фактичному користуванню станом на 30.08.2023 року не вбачається, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 (т.2, а.с.137).
Судом першої інстанції також вірно встановлено, що з копій технічних документацій, на підставі яких передавались у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 земельні ділянки вбачається, що обидві особи отримували у власність земельні ділянки у 2010 році з різницею у кілька місяців. ОСОБА_5 було підписано акт погодження меж землекористування від 10.09.2010 року з суміжним користувачем ОСОБА_4 , згідно якого межі погоджені та не викликають заперечень, межові знаки, якими означена земельна ділянка показані на місцевості та передані на зберігання користувачу (т.1, а.с.169). 
Акт встановлення меж земельної ділянки та прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 20.04.2010 року підписано ОСОБА_5 щодо передачі їй у власність земельної ділянки та який знаходиться у відповідних матеріалах технічної документації. Доказів того, що вказані акти підписані не ОСОБА_5 , а іншою особою, позивачем не надано (т.1, а.с.185).
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтвердженого належними доказами факту порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.
Аналогічний правовий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 175/4348/17 (провадження № 61-128б8св19).
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність рішення суду, яке не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, ухвалене з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права та висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.
Судом першої інстанції було вірно встановлено, що сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_8 здійснено зведений план земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 по фактичному користуванню станом на 30.08.2023 року.
Як зазначалося вище, згідно даного плану порушення меж зі сторони ОСОБА_2 виявлено не було.
Стороною відповідача також на спростування доводів позовної заяви було надано суду витяг з Державного земельного кадастру за допомогою програмного забезпечення «Opendata bot», згідно якого також вбачається, що межі земельної ділянки 7124982000:03:001:0302 не проходить по межі ставка. 
Судом також було вірно встановлено, що згідно акту погодження меж землекористування від 10.09.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було погоджено межі землекористування гр. ОСОБА_4 , який в подальшому продав земельну ділянку ОСОБА_2 . Відповідачем в свою чергу вказані докази спростовано не було.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18), для висновків про порушення прав позивача визначенням меж сусідніх земельних ділянок мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності (користуванні) позивача, де проходить її межа, чи порушена межа земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.
Частиною третьою статті 102 ЦПК України встановлено зокрема, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи. 
Для підтвердження обставин, які безпосередньо стосуються предмета доказування у цій справі та мають значення для вирішення спору по суті, сторона має право надати докази. У зв`язку з цим сторона вправі подати до суду висновок експерта з урахуванням тієї обставини, що позивач не володіє спеціальними знаннями в цій галузі і самостійно надати суду відповідні висновки не має  можливості, а це є суттєвим фактом для повного та всебічного розгляду справи.
В порядку ст. 102 ЦПК України висновку експерта підготовленого на замовлення учасника справи згідно якого б вбачалося порушення прав позивачки, а саме обмеження вільного доступу до частини земельної ділянки, яка належить останній, позивачем суду надано не було.
Клопотання про призначення судової земельно - технічної експертизи в суді першої інстанції стороною позивача також не заявлялося.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом не надано оцінку показам свідка – колишнього старости Вергунівської сільської ради – ОСОБА_12 , оскільки відповідно до ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а жодний доказ не має заздалегідь установленої сили.
Покази свідків підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі та вони не можуть бути єдиним чи вирішальним доказом у справі, оскільки не підтверджують самостійно юридично значущі обставини.
З урахуванням викладених обставин справи та наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами факту порушення її прав прийняттям рішення Вергунівської сільської ради "Про передачу земельної ділянки у власність» від 5 жовтня 2010 року за № 41-5 в частині затвердження технічної документації та надання гр. ОСОБА_4 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Оскільки інші позовні вимоги заявлені позивачем є похідними від вищевказаної позовної вимоги, суд першої інстанції вірно зазначив, що відсутні підстави для їх задоволення.
Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
При розгляді даної справи суд правильно встановив фактичні обставини справи, відповідні їм правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 травня 2025 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
       Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,- 

у х в а л и в: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 17 жовтня 2025 року.

Судді