ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 вересня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/7284/24
Головуючий у першій інстанції – Дударець Д. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1138/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                               головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,                  
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф»
      Відповідач:  ОСОБА_1 
Особа, яка подає апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф»
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на  заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, (суддя Дударець Д.В.), ухвалене  у м.Ніжин, 
                                                  В С Т А Н О В И В:
У грудні 2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф»  звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит № 16753 від 07.03.2019 в сумі 25034,29 грн, понесені витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 07.03.2019 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 16753, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору про відступлення права вимоги між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф»   від 20.03.2020 року № 20200320/1 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» . Відповідач умови кредитного договору від 07.03.2019 року № 16753 не виконував, а тому утворилась заборгованість у розмірі 25034.29 грн, яка складається  із заборгованості за тілом кредиту у сумі 9225,04 грн, заборгованості за відсотками 9823.24 грн, заборгованості за пенею у сумі 1980 грн, 3% річних у сумі 788.70, інфляційних втрат у сумі 3217.31 грн. В позасудовому порядку відповідач відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.
Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №16753 від 07.03.2019 в розмірі 2503429 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн. У стягненні з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» витрат на правничу допомогу  в сумі 10000 грн відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги товариства, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за договором №16753 від 07.03.2019, а тому з нього на користь позивача, який набув право вимоги до відповідача, підлягає стягненню сума кредитної заборгованості.Правильність наданих представником позивача розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд прийняв до уваги як належний та допустимий доказ. У відповідності до приписів суд провів розподіл судових втитрат на стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» судовий збір у сумі 2422,40 грн. Оскільки на підтвердження оплати витрат , пов`язаних із наданням правової допомоги, доказів додано не було (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення, касові чеки)  суд прийшов до висновку про відмовум у задоволенні  клопотання про відшкодування зазначених витрат.
У апеляційній скарзі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні клопотання про відшкодування судових витрат та постановити в цій частині нове судове рішення про задоволення зазначеного клопотання.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції залишено поза увагою умови договору про надання правничої допомоги від 29.04.2025 року про те, що  вартість послуг клієнтом адвокату сплачується протягом 10 днів з моменту прийняття судом рішення по справі. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на умови договору щодо встановленого фіксованого розміру гонорару, який також передбачений умовами договору про надання професійної правничої допомоги. Внаслідок таких упущень було проігноровано судом приписи ст.ст. 627,628,638,903 ЦК України
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні клопотання про відшкодування судових витрат, то відповідно рішення суду переглядається апеляційним судом тільки в цій частині.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону в оскаржуваній частині не відповідає судове рішення суду першої інстанції. 
По справі встановлено, що 07.03.2019 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 16753, за умовами якого позичальнику надавався кредит у розмірі  10000 грн  одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок/картку позичальника № НОМЕР_1 , що відкрита у  ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК у національній валюті строком на 19 місяців зі сплатою щомісячно процентів відповідно до графіку платежів у розмірі 190% річних.
Згідно з платіжним дорученням № CRD_53192 від 07.03.2019 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» проведено платіж на суму 10000,00 грн, призначення якого: "... надання фінансового кредиту, зг. кред. дог. № 16753 від 07.03.2019. Без ПДВ".
20.03.2020 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір відступлення прав вимоги № 20200320/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» за плату належні йому права вимоги до боржників, які зазначені в реєстрі боржників.
  З копії повідомлення від 27.03.2020 № 201010136-01 суд з`ясував, що ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 16753 від 07.03.2019 до ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» сума заборгованості перед новим кредитором на дату відступлення склала 21 028,28 грн.
Згідно з копією витягу з реєстру боржників, додатку № 1 до договору відступлення права вимоги 202003201/1 від 20.03.2020, детального розрахунку заборгованості (виписка з особового рахунку), вбачається, що у ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 16753 від 07.03.2019 сума заборгованості станом на 18.11.2024 становить 21 028,28 грн, з яких сума основного боргу за кредитом 9225,04 грн, сума нарахованих процентів 9823,24 грн, сума пені 1980,00 грн.
Відповідно до детального розрахунку заборгованості до зазначеної суми проведено нарахування інфляційні витрати - 3217,31 грн та 3% річних - 788,40 грн за період з 08.10.2020 року по 23.02.2022 року.
Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задоволено. Зазначене рішення в цій частині не оскарджується та судом апеляційної інстанції не переглядається.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня  2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).  
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції. На підтвердження понесених витрат товариством було додано : договір № 20241118-4К про надання професійної правничої допомоги від 18 листопада 2024 року; розрахунок суми судових витрат; свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю; ордер № 11293244. ( а.с.5,2,23,24)
До апеляційної скарги позивачем надано: акт № 1 приймання-передачі наданих послуг згідно договору № 20241118-4К про надання професійної правничої допомоги від 18 листопада 2024 року від 05.05.2025 року; рахунок № 1 від 05.05.2025 року; платіжну інструкцію № 1764 від 08.05.2025 року.( а.с.64,65)
Відмовляючи в задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції вважав, що оскільки матеріали справи не містять доказів фактичної оплати послуг адвоката, то такі витрати не підлягають відшкодуванню.
Колегі суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:
Так, позділом VI Договору про надання правової допомоги № 20241118-4К від 18.11.2024 року сторони договору передбачили, що у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта ( задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 10000 грн. Клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення. 
Отже, сторони договору про надання правової допомоги № 20241118-4К від 18.11.2024 року скористались можливістю проведення розрахунків по договору після розгляду справи та визначили суму, що підлягає до сплати за надані послуги.
Норми статті 141 ЦПК України передбачають розподіл судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.
Також, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено ( постанови Верховного суду від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19 та від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19)   
Суд першої інстанції зазначеного не врахував та прийшов до невірного висновку про відмову у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач був обізнаний про розгляд справи про що свідчать поштове повідомлення направлене на його адресу місця проживання та заяви про відкладення розгляду справи, але не просив суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу.( а.с. 34, 41,42)
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що на користь відповідача підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у сумі 4000 грн.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У апеляційній скарзі представник ТОВ «Артеміда-Ф» просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвокат надав:
- договір про надання правової допомоги №20250430-12к від 30 квітня 2025 року, відповідно до п. 4.2., 4.4. якого визначено, що у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 5 000 грн. Клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення суду (а. с. 66-67);
- розрахунок суми судових витрат у справі, відповідно до якого сума витрат на правничу допомогу адвоката, яку очікує понести позивач складає 5 000 грн. В дану суму включається: оплата послуг адвоката за аналіз отриманого рішення місцевого суду, судової практики, визначення перспективи подання апеляційної скарги; оплата послуг адвоката за підготовку апеляційної скарги у справі; оплата послуг адвоката за збирання доказів долучених до апеляційної скарги; оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документи у ході розгляду справи (а. с. 67).
Суд враховує положення пункту 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя (on measures facilitating access to justice) №R(81)7, згідно з якими за винятком особливих обставин сторона, яка виграла справу, в принципі має одержувати від сторони, яка програла справу, відшкодування видатків і витрат, включаючи гонорари адвокатам, котрі вона небезпідставно понесла в зв`язку із провадженням.
Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції, позивачем оскаржується лише в частині відмови у відшкодуванні витрат  пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги та враховуючи, що до об`єму виконаних робіт внесені роботи щодо аналізу отриманого рішення місцевого суду, судової практики, визначення перспективи подання апеляційної скарги, підготовки апеляційної скарги у справі, що є фактично роботою з підготовки та подання апеляційної скарги, а також враховуючи що до об`єму робіт включено подачу клопотань, які до суду апеляційної інстанції не було подано, колегія суддів приходить до висновку про стягнення витрат  на правничу допомогу у розмірі 1000 грн понесених у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» задовольнити частково.
  Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року в частині  відмови у  відшкодуванні судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги – скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» ( місце знаходження:79013, м.Лвів, вул. С. Бандери 87,оф.54, ЄДРПОУ 42655697) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн, понесені у суді першої інстанції.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» витрати на професійну правничу допомогу  у розмірі 1000 грн, понесені у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                                             Судді: