ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 333/4247/18
провадження № 51-5158км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: секретаря судового засідання прокурора представника потерпілих	  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),	
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого  
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Запоріжжя 
на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2024 року.  
Обставини справи

1. Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (КК) до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки. 
2. Суд визнав доведеним, що 06 червня 2017 року він, керуючи автомобілем «Opel Astra», на перехресті з круговим рухом пр. Соборного та вул. Сергія Серікова у м. Запоріжжі, порушивши пункт 10.1 Правил дорожнього руху (ПДР), різко змінив напрямок руху і зіткнувся з автобусом «Mercedes Benz 312D», внаслідок чого пасажир автомобіля «Opel Astra» ОСОБА_8 отримав смертельні тілесні ушкодження.  
3. Апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив вирок без змін.
Вимоги і доводи касаційної скарги 

4. Засуджений, посилаючись на пункти 1, 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (КПК), просить скасувати оскаржені рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
5. Він стверджує, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги, що:
-       не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями засудженого та смертю потерпілого;
-       засуджений не порушував правила дорожнього руху.
6. Він також вважає, що суди порушили його право на захист, оскільки:
-       не взяли до уваги висновок експертів № 7561/7562/34867-34868/34869, неповноту проведення слідчого експерименту, неспроможність показань свідка ОСОБА_9 , а також не визнали недопустимими похідні від них докази; 
-       безпідставно відхилили показання свідків про хворобливий стан потерпілого;
-       вийшли за рамки пред`явленого обвинувачення;  
-       не дослідили належним чином питання щодо надання домедичної допомоги потерпілому.
7. Крім цього, він зазначає, що його вина не доведена «поза розумним сумнівом».
8. Прокурор, представник потерпілих ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_10 надіслали на адресу Суду письмові заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні касаційної скарги сторони захисту.
Позиції учасників касаційного розгляду

9. У судовому засіданні представник потерпілих та прокурор заперечили проти доводів касаційної скарги, просив залишити оскаржені рішення без зміни.
10. Засуджений надіслав клопотання в якому підтримав доводи касаційної скарги, просив проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.
11. Потерпілий ОСОБА_10 надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, залишити оскаржені рішення без зміни. 
12. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

13. Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників розгляду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши наведені сторонами доводи, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
14. Відповідно до статті 433 КПК Суд не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційна інстанція є судом права, а оцінка доказів у справі є завданням перш за все судів попередніх інстанцій. В межах доводів скарги, Суд зобов`язаний перевірити, чи були додержані судами попередніх інстанцій процесуальні норми, що регулюють розгляд судами обвинувачення, у тому числі положення, що стосуються оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - їх достатності для висновків суду, а також чи додержалися суди процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом [1].
Щодо порушення засудженим ПДР та причинно-наслідковим зв`язком між його діями та смертю потерпілого 
15. Сторона захисту стверджує, що судами не обґрунтовано причиново-наслідковий зв`язок ДТП зі смертю потерпілого.
16. Суди обґрунтували свій висновок про винуватість засудженого та причинно-наслідковий зв`язок між порушення ним ПДР та настанням смерті потерпілого рядом доказів, зокрема:
висновком судово-медичної експертизи від 03 липня 2017 року, відповідно до якого характер, локалізація, механізм і давність комплексу виявлених ушкоджень міг виникнути в наслідок ДТП при знаходженні потерпілого у салоні автомобіля; 
висновком судово-медичної експертизи від 14 липня 2017 року, відповідно до якого смерть потерпілого настала від закритої тупої травми шиї; 
висновком комплексної судово-медичної та інженерно транспортної експертизи з дослідженням обставин і механізму ДТП, яким встановлена причина смерті потерпілого і зроблений висновок, що в даній дорожній ситуації засуджений повинен був керуватися вимогами пункту 10.1 ПДР;
висновком комісійної судово-медичної експертизи № 72/к від 15 травня 2018 року, відповідно до якого смерть потерпілого настала від закритої тупої травми шиї, що безпосередньо призвела до смерті та в якому детально описано механізм отримання такої травми у пасажирів переднього сидіння автомобіля. Експерти вважали, що при отриманій травмі, потерпілий міг певний час рухатися до певного зміщення в травмованій ділянці, що спричинило значне погіршення в його стані здоров`я. 
17. Також експертним дослідженням не виявлено слідів спричинення потерпілому травм під час надання домедичної та медичної допомоги, з якими сторона захисту пов`язувала смертельну для потерпілого травму, а характер виявленої травми, за висновком експертів, не характерна для реанімаційних дій. 
18. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів ці експертні висновки і висновки судів попередніх інстанцій щодо фактичних обставин справи, які на цих висновках ґрунтуються. 
Щодо висновку експертів № 7561/7562/34867-34868/34869 
19. Суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експертів № 7561/7562/34867-34868/34869 від 21 грудня 2021 року, проаналізувавши його зміст і надавши докладні мотиви свого рішення, які наведені у вироку. З такою оцінкою спірного висновку погодився суд апеляційної інстанції. 
20. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій, а тому відхиляє вказаний довід сторони захисту.
Щодо неповноти показань свідка ОСОБА_9 , а також недопустимість похідних від них доказів
21. Засудженим не наведено доводів щодо недопустимості доказів у кримінальному провадженні. Суть доводів сторони захисту зводиться до того, що покладені в основу обвинувального вироку показання свідка ОСОБА_9 є неправдивими.
22. Суд нагадує, що в силу вимог статті 433 КПК, суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
23. Як вбачається з матеріалів справи, згаданий свідок був неодноразово допитаний в суді першої інстанції, і сторона захисту не була обмежена у можливості піддати його перехресному допиту.
24. Його показання були оцінені у сукупності з іншими доказами. За висновком судів попередніх інстанцій певні невідповідності в його показаннях не підривають правдивість свідка і достовірність його показань. 
25. Суд першої інстанції не взяв до уваги показання ряду свідків сторони захисту, які стверджували про хворобливий стан потерпілого в день ДТП, і навів детальне обґрунтування своєму рішенню з посиланням на інші докази, зокрема Акт проведення розслідування нещасного випадку. Це рішення підтримав суд апеляційної інстанції.
26. Касаційна скарга не містить доводів, які б давали Суду підстави ставити під сумнів вказані висновки судів попередніх інстанцій, у зв`язку з чим Суд відхиляє вказані доводи сторони захисту.  
Щодо виходу за рамки пред`явленого обвинувачення
27. Також Суд вважає необґрунтованим і довід сторони захисту про те, що суди попередніх інстанцій вийшли за рамки пред`явленого обвинувачення. Суд зазначає, що засуджений обвинувачувався у порушенні пункту 10.1 ПДР, що призвело до смерті потерпілого. В своїх рішеннях суди не вийшли за межі цього твердження сторони обвинувачення у обвинувальному акті. Те, що під час судового розгляду певні обставини справи оспорюються сторонами і фактична сторона справи може зазнати зміни внаслідок змагального процесу, не означає вихід за межі обвинувачення, якщо це не позначається на здатності сторони захисту ефективно захищатися від обвинувачення.
28. Враховуючи викладене, Суд відхиляє вказаний довід сторони захисту.   
Узагальнення
29. Суд вважає, що у цій справі висновок про доведеність винуватості засудженого підтверджується дослідженими доказами, оціненими відповідно до статті 94 КПК з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - достатності для прийняття рішення.
30. Суд першої інстанції ретельно перевірив надані сторонами докази, що мали значення для з`ясування передбачених статтею 91 КПК обставин, дав їм належну оцінку і обґрунтовано визнав їх достатніми для встановлення винуватості засудженого. 
31. Апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону і погодився з висновками суду першої інстанції, надавши умотивовані відповіді на всі аргументи, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту та представника потерпілих. Зміст ухвали відповідає вимогам статті 419 КПК.
32. Судом не встановлено порушень норм процесуального права, які були б підставами для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу сторони захисту слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                              ОСОБА_3 

[1]     Постанови Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/75286445, від 20 лютого 2020 року у справі № 360/2303/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87857789, від 09 вересня 2020 року у справі № 658/1281/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/91555076