ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року 
м. Київ
справа № 808/2375/17
адміністративне провадження № К/9901/50906/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Бившевої Л.І., Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області 
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2017 (суддя: Лазаренко М.С.)
та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2018 (судді: Шальєва В.А., Білак С.В., Олефіренко Н.А.)
у справі № 808/2375/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Абсолют»
до Головного управління ДПС у Запорізькій області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Абсолют» (далі - позивач, ТОВ «Бізнес Абсолют») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області, податковий/контролюючий орган), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.03.2017 №    0002861406.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач наголосив на протиправності оскаржуваного рішення, оскільки господарські операції з контрагентами мали реальний характер.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2017, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2018, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.03.2017 №    0002861406.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з доведеності фактично здійснених господарських операцій між позивачем та його контрагентами, які належним чином оформлені первинними документами. При цьому, суди також дійшли висновку, що  всі придбані позивачем товари своєчасно та в повному обсязі оприбутковані на підставі видаткових та податкових накладних, оплачені, та в подальшому використані у власній господарській діяльності, що в свою чергу призвело до змін в активах підприємства і спричинило реальні зміни майнового стану платника податків та отримання позивачем прибутку. 
Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.
В доводах касаційної скарги скаржник, посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки, при цьому зазначив, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права та порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Додає, що в ході проведення перевірки проаналізовано господарську діяльність постачальників позивача, а саме: ТОВ «Аурикон», ТОВ «Старт Білд», ТОВ «Брудеркомпані», ТОВ «Тайгер альянс», ТОВ «Джі ті ай-юкрейн» та ТОВ «Зірка півночі», за результатами аналізу якої неможливо підтвердити отримання позивачем ТМЦ від зазначених контрагентів, зважаючи на відсутність у останніх персоналу та не підтвердження реального джерела походження товару за ланцюгом його продажу до вказаних контрагентів. При цьому, податковий орган зауважив, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги не подання контрагентами до контролюючого органу повідомлення за формою 20-ОПП, оформлення відвантаження ТМЦ за неіснуючої адреси, а також не взято до уваги, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2017 у справі про адміністративне правопорушення, встановлено вчинення головним бухгалтером TOB «Бізнес абсолют» правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП (порушення правил ведення податкового обліку), провадження у якій закрито за закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відзиву або заперечень на касаційну скаргу від позивача до Суду не надходило, що не є перешкодою для розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Бізнес Абсолют» зареєстровано як юридична особа 04.05.2016, код ЄДР: 40463854, є платником податку на додану вартість.
Податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Бізнес Абсолют» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з постачальниками та покупцями за період з 01.11.2016 по 30.11.2016, за результатами якої складено акт від 14.02.2017 № 37/08-01-14-07/40463854 (т. 1 а.с. 33-47), яким встановлено, що господарські операції щодо придбання товарів ТОВ «Бізнес Абсолют» у контрагентів-постачальників ТОВ «Аурикон», ТОВ «Старт Білд», ТОВ «Брудеркомпані», ТОВ «Тайгер альянс», ТОВ Джі ті ай-юкрейн» та ТОВ «Зірка півночі» у листопаді 2016 року на суму податку на додану вартість 1 193 138 грн. для подальшої реалізації контрагенту-покупцю ТОВ «НВО «Укрпромекологія» на суму податку на додану вартість 1 203 840 грн. не підтверджується стосовно врахування реального часу здійснення операцій, тобто у позивача відсутні об`єкти, які підпадають під визначення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, а отже відсутній факт реального постачання товару контрагенту-покупцю ТОВ «НВО «Укрпромекологія» у листопаді 2016 року, у якого, відповідно, відсутнє право на формування податкового кредиту по операціях з ТОВ «Бізнес Абсолют» в розумінні п/п. 14.1.181. п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.
На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 15.03.2017 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0002861406 про зменшення ТОВ «Бізнес Абсолют» суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за листопад 2016 року у розмірі 1    203    840 грн. та зменшено суму податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2016 року на 1    193    138 грн. (т. 1 а.с. 51).
За результатами розгляду скарги ТОВ «Бізнес Абсолют», ДФС України прийнято рішення № 1322316/99-99-11-01-02-25 від 20.06.2017, яким, скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № 0002861406 від 15.03.2017 залишено без змін.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Приписами п/п. 14.1.181. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковим кредитом є сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п. 185.1. ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Положеннями п. 186.1. ст. 186 ПК України передбачено, що місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.
Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).
Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. 
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
За змістом наведених норм, право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 ПК України) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 цієї статті).
Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, акти, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
В контексті викладених норм права судами попередніх інстанцій встановлено, що також підтверджується матеріалами справи у перевіряємому періоді ТОВ «Бізнес Абсолют» мало господарські відносини з ТОВ «Аурикон», ТОВ «Старт Білд», ТОВ «Брудеркомпані», ТОВ «Тайгер альянс», ТОВ «Джі ті ай-юкрейн» та ТОВ «Зірка півночі».
Так, між TOB «Бізнес Абсолют» (Покупець) та TOB ТОВ «Аурикон» (код ЄДР 40853073) (Постачальник) укладено договір № 0111 від 01.11.2016, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність покупця сировину та матеріали, іменовані надалі товар, а Покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (т. 1 а.с. 71).
На підтвердження виконання умов вказаного договору до матеріалів справи додано специфікацію (т. 1 а.с. 72), видаткові накладні № РН-1111/12 від 11.11.2016, № РН-1110/05 від 10.11.2016, №    РН-1109/04 від 09.11.2016, № РН-1108/13 від 08.11.2016, № 1107/15 від 07.11.2016 (т. 1 а.с. 73-77) та податкові накладні (т. 1 а.с. 83-92).
Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 78-82,т. 1), яке здійснювалось автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 .
Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями № 160 від 18.01.2017, №    161 від 18.01.2017 (т. 1 а.с. 96-97).
Також, між TOB «Бізнес Абсолют» (Покупець) та TOB «Старт Білд» (код ЄДР 40207859) (Постачальник) укладено договір № 28-11 від 28.11.2016, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар - нікель вмісткий концентрат (Ni-30%) та розсів МнС, а Покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (т. 1 а.с. 99-100).
На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи надано видаткові накладні № РН-1130/45 від 30.11.2016, № РН-1130/46 від 30.11.2016, № РН-1130/47 від 30.11.2016, № РН-1130/48 від 30.11.2016 (т. 1 а.с. 102-105) та податкові накладні (т. 1 а.с. 111-118).
Транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 106-110), здійснювалось автомобільними перевізниками ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 .
Крім того, між TOB «Бізнес Абсолют» (Покупець) та TOB «Брудеркомпані» (код ЄДР 40854449) (Постачальник) укладено договір поставки № 2111-16 від 21.11.2016, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар - розсів МнС, а Покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (т. 1 а.с. 120-121).
На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи надано видаткові накладні №19 від 22.11.2016, № 24 від 23.11.2016, № 27 від 24.11.2016, № 28 від 25.11.2016 (т. 1 а.с. 127-130), податкові накладні (т. 1 а.с. 135-142).
Транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 131-110), яке здійснювалось автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_2 .
Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями № 157 від 13.01.2017, №    158 від 16.01.2017, № 159 від 16.01.2017, (т. 1 а.с.143-145).
Також, між TOB «Бізнес Абсолют» (Покупець) та TOB «Тайгер альянс» (код ЄДР 40313602) (Постачальник) укладено договір поставки № 0111-16 від 01.11.2016, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця товар, а Покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (т. 1 а.с. 147-149).
На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи надано видаткові накладні № РН-0629/23 від 17.11.2016, № РН-0629/24 від 18.11.2016, № РН-0629/25 від 19.11.2016 (т. 1 а.с. 152-156), податкові накладні (т. 1 а.с. 160-165).
Транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 157-159), яке здійснювалось автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_2 .
Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями № 125 від 14.12.2016, №    135 від 21.12.2016, № 141 від 26.12.2016, № 140 від 26.12.2016, № 139 від 26.12.2016, № 150 від 29.12.2016 (т. 1 а.с. 166-171).
Крім того, між TOB «Бізнес Абсолют» (Покупець) та TOB «Джі ті ай-юкрейн» (код ЄДР 40823096) (Постачальник) укладено договір поставки № 2511-16 від 25.11.2016, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця товар, а Покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (т. 1 а.с. 173-175).
На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи надано видаткові накладні №113 від 28.11.2016, № 114 від 28.11.2016, № 115 від 29.11.2016 (т. 1 а.с. 177-179), податкові накладні (т. 1 а.с. 183-188).
Транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 180-182), яке здійснювалось автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_2 .
Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями № 152 від 04.01.2017, №    153 від 04.01.2017, № 154 від 06.01.2017, № 155 від 06.01.2017, № 156 від 10.01.2017 (т. 1 а.с.189-193).
Між TOB «Бізнес Абсолют» (Покупець) та TOB «Зірка Півночі» (код ЄДР 40709567) (Постачальник) укладено договір поставки № 1011-16 від 10.11.2016, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця товар, а Покупець приймає і оплачує товар в строки і на умовах цього договору (т. 1 а.с. 195-196).
На підтвердження виконання умов вищевказаного договору до матеріалів справи надано видаткова накладна № РН-2113 від 21.11.2016 (т. 1 а.с. 198), податкова накладна (т. 1 а.с. 200-201).
Транспортування товару підтверджено товарно-транспортною накладною (т. 1 а.с. 199), здійснювалось автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_2 .
Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями № 121 від 08.12.2016, №    123 від 12.12.2017, № 124 від 14.12.2016 (т. 1 а.с. 202-204).
Взаємовідносини між позивачем та перевізниками підтверджується договорами про надання послуг № 03-06 від 03.06.2016, та документами, що підтверджують їх виконання: видатковими накладними, податковими накладними, платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 206-227).
Також позивачем надано копії платіжних доручень на підтвердження оплати послуг перевізника за договором № 03-06, які датовані листопадом 2016 року, тобто у період господарських взаємовідносин TOB «Бізнес Абсолют» з вищевказаними контрагентами-постачальниками.
При цьому, суди вірно встановили, що в подальшому товар було реалізовано ТОВ «НВО «Укрпромекологія» (код ЄДР 31329313) відповідно до договору постачання №    0606 від 06.06.2016 (т. 1 а.с. 228), видаткових накладних (т. 2 а.с. 1-20), товарно-транспортних накладних (т. 2 а.с. 21-62) та податкових накладних (т. 2 а.с. 63-102), що свідчить про наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у п/п.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект в результаті господарської діяльності.
Відтак, суди дійшли правильного висновку, що первинними документами підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та зазначеними вище контрагентами, тоді як зауважень до первинних документів відповідач, як під час перевірки, так і під час розгляду справи не навів.
В той же час, з акту перевірки вбачається, про що також зазначили суди попередніх інстанцій, що фактично доводи податкового органу зводяться до можливого порушення податкового законодавства контрагентами-постачальниками та відсутність належної обачності позивачем у виборі контрагентів.
Між тим, суди попередніх інстанцій слушно зауважили, що відсутність основних фондів у контрагентів позивача не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.
Суд зазначає, що факт порушення контрагентами-постачальниками позивача своїх податкових зобов`язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди - відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань.
Більш того, у відповідності до вимог ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а відтак не може свідчити про порушення позивачем вимог податкового законодавства. Тобто, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни тягне за собою відповідальність саме для останніх.
Аналогічна правова позиція у викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, від 27.03.2018 у справі № 805/92/16-а та від 26.10.2023 у справі №    805/4817/15-а.
Відносно посилання відповідача у касаційній скарзі на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2017 у справі №    3355/3758/17 (т. 3 а.с. 31-32) про адміністративне правопорушення, якою встановлено вчинення головним бухгалтером TOB «Бізнес Абсолют» правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП (порушення правил ведення податкового обліку), то вказані доводи є безпідставними, оскільки порушення правил ведення податкового обліку головним бухгалтером ТОВ «бізнес Абсолют» жодним чином не свідчить про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Підсумовуючи викладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди допустили неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення. 
Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2018 у справі № 808/2375/17, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                  І.А. Васильєва
Cудді                                                                                                              Л.І. Бившева
                                                                                                              В.П. Юрченко