П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/8717/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Семенюк М.М.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
17 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Моніча Б.С.  Білої Л.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року (ухвалене в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Відповідач своїм правом, передбаченим ст. ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Сторони в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що Харківським окружним адміністративним судом 15.08.2024 у справі № 520/14558/24 ухвалено рішення, яким зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області провести нарахування та виплату (з урахуванням виплачених сум) судді Лугинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , на підставі частин другої, п`ятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, суддівської винагороди за квітень 2024 року, з врахуванням щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 30 відсотків, встановленої наказом в.о. голови Лугинського районного суду Житомирської області №7/К від 17.10.2023, та виданий 06.02.2025 виконавчий лист, який стягувачем 18.03.2025 поданий відповідачу для примусового виконання (а.с.27).
18.03.2025 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області винесено постанови ВП № 77543596:
- про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 240/94/23 (а.с.28);
- про стягнення виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн (а.с.29).
Листом від 21.03.2025 № 648/25-Вих (а.с.30 зворот-33) Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області повідомило державного виконавця про здійснення перерахунку суддівської винагороди ОСОБА_1 з урахуванням доплати за вислугу років за квітень 2024 року з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів, що становить 23079,96 грн, і 27.01.2025 Управління звернулось з листом № 183/25-Вих до Державної судової адміністрації щодо виділення додаткових коштів по програмі 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" у сумі 23079,96 грн, однак бюджетні асигнування виділені не були.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Протиправність спірної постанови позивач обґрунтовує тим, що в даному випадку виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI, а тому виконавчий збір на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується.
В ст. 27 Закону № 1404-VIII зазначено:
"1. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
3. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
5. Виконавчий збір не стягується:
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Тобто, для вирішення питання про правомірність спірної постанови, суд повинен встановити чи здійснюється виконання рішення у справі № 520/14558/24 за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 4901-VI обумовлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Приписами частини першої статті 3 цього ж Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Статтею ж 7 Закону № 4901-VI встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Суд звертає увагу, що рішенням у справі № 520/14558/24 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області зобов`язано вчинити дві дії:
- нарахувати (з урахуванням виплачених сум) судді Лугинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , на підставі частин другої, п`ятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, суддівської винагороди за квітень 2024 року, з врахуванням щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 30 відсотків, встановленої наказом в.о. голови Лугинського районного суду Житомирської області №7/К від 17.10.2023;
- виплатити (з урахуванням виплачених сум) судді Лугинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , на підставі частин другої, п`ятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, суддівської винагороди за квітень 2024 року, з врахуванням щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 30 відсотків, встановленої наказом в.о. голови Лугинського районного суду Житомирської області №7/К від 17.10.2023.
Суд зауважує, що виконанню рішення про зобов`язання виплатити позивачем стягувачу суддівську винагороду, яке здійснюється, як стверджує позивач, за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом № 4901-VI, передує виконання встановленого рішенням суду Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Житомирській області обов`язку нарахувати (з урахуванням виплачених сум) судді Лугинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , на підставі частин другої, п`ятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, суддівської винагороди за квітень 2024 року, з врахуванням щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 30 відсотків, встановленої наказом в.о. голови Лугинського районного суду Житомирської області №7/К від 17.10.2023, і виконання рішення суду щодо такого зобов`язання ніяким чином не пов`язане з тим, що виплата нарахованих коштів здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом № 4901-VI.
У спірних правовідносинах, що склались у цій справі, вимоги до боржника мають зобов`язальний характер, тоді як за Законом № 4901-VI виконуються рішення про стягнення коштів (з боржників, перелік яких визначено частиною першою статті 2 цього Закону), що виключає можливість застосування норм Закону № 4901-VI в процесі виконання судового рішення у справі № 520/14558/24.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд за схожих обставин у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 360/3428/20, які суд вважає застосовними і у цій справі.
З матеріалів справи встановлено, що нарахування позивачем стягувачу суддівської винагороди за квітень 2024 року на виконання рішення суду відбулось до виділення Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Житомирській області додаткових коштів по програмі 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів".
Стягнення коштів по програмі 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" на користь стягувача не може відбутися до виконання боржником рішення суду про нарахування (визначення розміру) належних стягувачу коштів.
Апелянт  зазначає, що ним рішення суду добровільно виконано у частині перерахунку суддівської винагороди за квітень 2024 року, тобто такому виконанню ніяким чином не перешкоджало те, що виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом № 4901-VI.
Отже, державний виконавець повинен був винести, відповідно до частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII, одночасно з постановою від 18.03.2025 про відкриття виконавчого провадження № 77543596 постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки не було в даному випадку підстав для застосування пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII.
Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта  щодо добровільного виконання рішення суду у справі № 520/14558/24, оскільки відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
За встановлених обставин у цій справі та наведеного правового регулювання суд доходить висновку, що спірна постанова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного акта індивідуальної дії.
При цьому суд звертає увагу, що наслідком винесення постанови про стягнення виконавчого збору, яку держаний виконавець зобов`язаний виносити одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є безспірне стягнення з боржника такого виконавчого збору.
Згідно ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.
Тобто постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору є виконавчими документами і стягнення визначеного в цієї постанови судового збору повинно здійснюватись при примусовому виконанні такої постанови.
Частини 5, 7, 9, 10 ст. 27 Закону № 1404-VIII передбачають підстави, коли виконавчий збір не стягується, а тому наявність або відсутність таких підстав має встановлюватися під час здійснення примусового виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що воно спірне рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для його скасування.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.   
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Моніч Б.С.    Біла Л.М.