ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
06 листопада 2025 року
м. Харків
справа № 642/5327/24
провадження № 22-ц/818/3908/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Маміної О.В., Мальованого Ю.М.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року, постановлене суддею Вікторовим В.В.,
в с т а н о в и в:
У вересня 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.
В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 12.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг. Сторони погодили умови кредитування, у зв`язку з чим 12.04.2021 року підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та паспорт кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 38497,25 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30189,05 грн, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8308,20 грн.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року позов - задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк»  суму заборгованості за кредитним договором № б/н від  12.04.2021 року у розмірі 38497(тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто сім) грн. 25 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» суму судових витрат в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Зазначає, що 09.10.2020 року він звернувся до банку із заявою про приєднання Вклад «Стандарт» строковий на 6 місяців, строк дії вкладу складає 6 місяців до 09.04.2021, після закінчення строку 12.04.2021 року він вдруге звернувся до банку із заявою про приєднання Вклад «Стандарт» - строковий на 6 місяців (у варіанті без строкового закриття). Зазначає, що при оформленні вказаного договору грошові кошти внесені з картки НОМЕР_1 . Звертає увагу, що ним була втрачена (викрадена) картка, номер якої він не пам`ятає 20.05.2022 року. 23.05.2022 року він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою відновлення картки для виплат, спеціаліст відновила йому картку для виплат заробітної плати та повідомила, що він має заборгованість за процентами, надала інформацію про рух коштів. Вказує, що він повідомив банк, що кредит він ніколи не брав, не вміє користуватися мобільними додатками, та телефонний номер задіяний в банківських операціях з 06.05.2022 року 21.05.2022 року бачить вперше, йому не відомо, хто саме міг провести ці операції. Вказує, що звертався до поліції, та був визнаний потерпілим. Наголошує, що 09.10.2020 та 12.04.2021 року він підписував тільки договір та заяви про приєднання вклад «Стандарт» більш ніяких договорів і заяв в ці дати він не підписував.
Банк надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що під час розгляду справи судом першої інстанції Банком, з метою обгрунтування заявлених позовних вимог долучені до матеріалів справи наступні докази, зокрема, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: Розрахунок заборгованості; Виписку по рахунку; Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку; Довідку про видані картки; Копію заяви позичальника; Копію Паспорту споживчого кредиту; Копію паспорта позичальника. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що Відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору, а також доказів, які б підтверджували факт виконання зобов`язань за договором. Тобто, Відповідачем до апеляційної скарги не надано жодних доказів, які можуть слугувати підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції, а також відповідні докази відсутні в матеріалах справи. Всі твердження Відповідача зазначені в апеляційній скарзі є надуманими, повністю спростовуються доказами по справі та не впливають на зміст ухваленого рішення. Слід зазначити, що на підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер 12.04.2021 року 4149629319970976 строк дії - 02/25 тип – Універсальна GOLD, що підтверджується випискою по рахунку, наявною в матеріалах справи. Також, Позивачем подано до суду фото клієнта з картою, а також виписку по картрахунку, які є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що Відповідач користувався грошима, що безпосередньо є доказом отримання кредитної картки “Універсальна GOLD”, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Враховуючи, що з матеріалів справи не вбачається, а Відповідачем не  доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому, на переконання Позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно доводів апеляційної скарги щодо втрати Відповідачем дебетової карти 20.05.2022 є необґрунтованими та не мають жодного відношення до предмету розгляду даної справи, оскільки позовні вимоги по справі обумовлені наявністю заборгованості за кредитним договором б/н від 12.04.2021.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 12.04.2021 року підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та паспорт кредиту.
Згідно умов договору сторони погодили наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 75000,00грн.; тип кредитної картки: картка «Універсальна GOLD»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних: 40,8%, кількість та розмір платежів; розмір обов`язкового платежу; проценти від суми неповернутого в строк кредиту -60% (п.1.5, п.2.1.1.2.12 Договору).
На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку, що підтверджується довідкою та випискою по рахунку.
Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 43000,00грн., який в подальшому було зменшено.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.5 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру ліміту та його зміну за рішенням ініціативою Банку.
Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежем у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. 
В процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.
Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором виконує не належним чином, в результаті чого за ним мається заборгованість, відповідно до розрахунку, станом на 23.06.2024 рік у розмірі  38497,25 грн., яка  складається з  наступного: - 30189,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 8308,20 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Як вбачається з матеріалів справи, заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 26-35) підписана власноручно відповідачем ОСОБА_1 . 
Доказів того, що вказана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку підписана не відповідачем матеріали справи не містять, відповідач із клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи не звертався, інших доказів на спростування наведеного не надав.
Так, банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов`язань надано розрахунок заборгованості за договором та виписки по рахунку.
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені:
касові, банківські документи;
повідомлення банків;
виписки банків;
корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості.
Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами масштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів.
Таким чином, розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
З розрахунку заборгованості та наданої Банком виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, поповнював кредитну картку, поповнював мобільний телефон, переказував кошти зі своєї картки на іншу, та ним систематично вносились кошти на погашення заборгованості. Виписка містить всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).
Отже, відповідач своїми діями визнавав наявність кредитних правовідносин з АТ КБ «ПриватБанк».
Доказів того, що відповідач не користувався вказаною карткою матеріали справи не містять, натомість містять довідку АТ КБ «ПриватБанк», що 12.04.2021 року ОСОБА_1 отримано картку НОМЕР_1 , а також довідку про те, що 12.04.2021 року останньому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 43 000 грн., який в подальшому змінювався.
Дані обставини відповідачем не спростовано, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повернення останнім не надано.
Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Посилання відповідача на те, що він не отримував у АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти спростовуються матеріалами справи, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 12.04.2021 року підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та паспорт кредиту.
На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою та випискою по рахунку.
В той же день, а саме 12.04.2021 року відповідач уклав із АТ КБ «ПриватБанк» договір, а саме підписав заяву про приєднання SAMDNWFD0073012402001 Вклад «Стандарт» строковий на 6 міс. (у варіанті без дострокового закриття).
У розділі «Умови вкладу» вказаного договору зазначено, що він оформлений 12.04.2021 року. Кошти при оформленні внесені з картки НОМЕР_1 . Початкова сума вкладу 55 000 грн. Банк відкриває клієнту рахунок (ідентифікатор 26307900608316), на який зараховується вклад. 
З виписки за договором № б/н за період 12.04.2021-28.06.2024 року вбачається, що 12.04.2021 року, саме у день оформлення договору SAMDNWFD0073012402001 Вклад «Стандарт» строковий на 6 міс. з картки НОМЕР_1 на відкриття депозиту 2630**8316 було внесено 55 000 грн.
Отже, відповідач отримавши кредитні кошти 12.04.2021 та тією ж датою поповнивши готівкою свою картку на суму 2000 грн, 42,58 грн., 4,99 грн, в цей же день з картки НОМЕР_1 вніс на депозит 55 000 грн., тому відсутні підстави вважати, що відповідач не отримував кредитні кошти.
За таких обставин, колегія суддів враховуючи всі надані докази у справі, вважає, що не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що він не отримував у АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти та не мав договірних відносин з банком.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем була втрачена або викрадена картка не заслуговують на увагу, оскільки доказів того, що на втраченій відповідачем картці не було кредитних коштів відповідачем не надано.
Щодо посилань відповідача на те, що він звертався до поліції з приводу шахрайських дій, та був визнаний потерпілим, колегія суддів зазначає, що факт звернення до органів поліціє не є підставою для відмови у стягненні коштів. 
Стосовно клопотання відповідача про витребування всіх заяв та договорів, які підписував ОСОБА_1 з вересня 2015 року по червень 2022 року, номерів всіх банківських карток з датою їх видачі та фото ОСОБА_2 , яке робилося банком за вищевказаний період, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріали справи містять належним чином посвідчені копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана особисто ОСОБА_1 , копію паспорта ОСОБА_1 , завірену працівником банку та ОСОБА_1 саме 12.04.2021 року, довідку, в якій зазначено номер картки, яка була видана ОСОБА_1 , разом із відзивом банком надано фото ОСОБА_1 із карткою.
Всі вищевказані документи посвідчені повноважною особою банку, а відповідач не навів підстав, які б дозволяли обгрунтовано сумніватися у належності зазначених копій.
Крім того, самим ОСОБА_1 надано суду копію договору SAMDNWFD0073012402001 Вклад «Стандарт» строковий на 6 міс. від 12.04.2021 року, з якого вбачається, що саме з картки НОМЕР_1 , яка була видана відповідачу на підставі заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, на картку НОМЕР_2 відповідача було зараховано вклад у сумі 55 000 грн., отже оцінивши всі докази у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст.367,368,374ч.1 п.1,375,381,382,383,384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        Ю.М. Мальований

                                                                       О.В. Маміна